Ухвала
 
06 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 372/45/21
провадження № 61-13346св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 травня 2022 року у складі судді Драча Ю. І. та постанову Житомирського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Шевчук А. М., Талько О. Б.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
У січні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики.
 
Позов обґрунтований тим, що 04 жовтня 2008 року між ним та відповідачем укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І. В.
 
Відповідно до умов договору позики позичальник отримав від позикодавця, а позикодавець передав у власність позичальнику гроші в сумі 370 000,00 доларів США, що в еквіваленті за курсом Національного банку України на дату укладання цього договору складало 1 905 500,00 грн. Передачу грошей здійснено до підписання цього договору.
 
У жовтні 2009 року ОСОБА_2 повідомила позивача про те, що вона не може своєчасно виконати умови договору позики щодо повернення всієї суми коштів, оскільки вона придбала за отримані від позивача грошові кошти нежитлове приміщення - група нежилих приміщень № 1-2, кафе піцерія, загальною площею 112,50 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому просила відтермінувати повернення грошових коштів на 1 рік.
 
Позивач також зазначив, що з 2015 року по 2020 рік намагався повернути кошти 
у позасудовому порядку, проте у 2020 році відповідач почала уникати зустрічей 
з ним.
 
Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 14 585 431,10 грн, з яких: 10 528 387,00 грн - сума основного боргу, що в еквіваленті становить 
370 000,00 доларів США, 526 419,35 грн - штраф у розмірі 5 % від суми боргу 
(пункт 4 договору), згідно з статтею 625 ЦК України 3 % річних від суми боргу 
у розмірі 3 530 624,71 грн.
 
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 травня 2022 року позов  ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 14 585 431,10 грн, з яких 10 528 387,00 грн - сума основного боргу, що в еквіваленті становить 370 000,00 доларів США, 526 419,35 грн (штраф у розмірі 5 % від суми боргу) та 3 % від суми боргу у розмірі 3 530 624,71 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення мотивоване тим, що відповідач не виконала зобов`язання щодо повернення отриманих коштів, і не надала доказів того, що договір позики укладений під тиском.
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 травня 2022 року в частині задоволених позовних вимог - без змін.
 
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про те, що наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспореної суми, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане відповідачем. Проставляння підпису у договорі позики позивачем в графі позичальник, не як позикодавець, а відповідачем - як позикодавець, є опискою 
і ніяким чином не доводить той факт, що жодних коштів ОСОБА_2 від ОСОБА_4 у борг за договором позики від 24 жовтня 2008 року не отримувала. Також апеляційний суд дійшов висновку, що строк звернення до суду пропущено 
з поважних причин, оскільки ОСОБА_3 є громадянином Сербії, з серпня 
2015 року має лише тимчасову посвідку на проживання в Україні, періодично перебуває на території України, що підтверджується відмітками в закордонному паспорті, і намагався до 2021 року добровільно вирішити з відповідачем питання щодо повернення позики.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
 
У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 травня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 21 листопада 
2022 року, в якій просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі 
№ 758/13818/16, від 03 квітня 2019 року у справі № 212/2911/15, від 13 січня 
2020 року у справі № 442/5498/16, від 23 січня 2020 року у справі № 337/1684/16, від 28 травня 2020 року у справі № 910/13119/17, від 05 серпня 2022 року у справі № 757/63074/19, від 26 жовтня 2022 року у справі № 752/10864/19, Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-1996цс16.
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції 
в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира 
від 20 травня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду 
від 21 листопада 2022 року призначити до судового розгляду на 22 березня 
2023 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                              О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний