ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року 
м. Київ

справа №640/2076/19
адміністративні провадження № К/9901/14521/21, № К/9901/27179/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Усенко Є.А.,
суддів: Гімона М.М.,  Яковенка М.М., 
секретар судового засідання Буденко В.І.,
представники: Акціонерного товариства "ДТЕК Крименерго" - Золотухін Р.М.,
Головного управління ДПС у м. Києві - Гримальський А.Ю.,
Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві - Бойко М.А.,
Офісу великих платників податків ДФС - не з`явився,
розглянувши у судовому засіданні з фіксуванням судового процесу технічними засобами справу за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Крименерго" до Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Офіс великих платників податків ДФС, про зобов`язання вчинити дії та про стягнення бюджетного відшкодування податку на додану вартість та пені, касаційне провадження у якій відкрито за касаційними скаргами Головного управління ДПС у м. Києві (процесуального правонаступника Головного управління ДФС у м. Києві) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.10.2019 (суддя Григорович П.О.), постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 (головуючий суддя - Федотов І.В., судді Бужак Н.М., Кучма А.Ю.) та додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021 (головуючий суддя - Грибан І.О., судді Ключкович В.Ю., Парінов А.Б.),
У С Т А Н О В И В:
У січні 2019 року Акціонерне товариство "ДТЕК Крименерго" (далі - АТ "ДТЕК Крименерго", Товариство, позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві,  Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві (далі - ГУ ДФС, ГУ ДКС), у якому просило:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДФС, що полягає у невнесенні до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - ПДВ) даних щодо суми бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 91 346 363,34 грн, що підлягає поверненню на рахунок АТ "ДТЕК КРИМЕНЕРГО" за січень 2015 року;
- зобов`язати ГУ ДФС внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування  ПДВ дані щодо суми бюджетного відшкодування у розмірі 91 346 363,34 грн, що підлягає поверненню на рахунок АТ "ДТЕК КРИМЕНЕРГО" за січень 2015 року;
- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві (ГУ ДКС у м. Києві)  на користь АТ "ДТЕК КРИМЕНЕРГО" заборгованість бюджету з відшкодування ПДВ за січень 2015 року по податковій декларації з ПДВ за січень 2015 року № 9237090937 від 19.11.2015 у розмірі 91 346 363,34 грн;
- стягнути з Державного бюджету України через ГУ ДКСУ у м. Києві на користь АТ "ДТЕК КРИМЕНЕРГО" пеню в сумі 51 927 607,47 грн, нараховану на суму заборгованості з відшкодування ПДВ за період з 30.01.2016 по 20.01.2019.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство вказувало на те, що у контролюючого органу не було законодавчо визначених підстав для не вчинення відповідних дій щодо відшкодування позивачу ПДВ, у зв`язку з чим Товариство вважало, що належним способом захисту його порушеного права є стягнення  з Державного бюджету України на його користь бюджетної заборгованості та пені. При цьому позивач посилався на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2016 у справі №826/2767/16, якою визнано протиправними дії Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників щодо автоматичного погашення 19.11.2015  податкового боргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Крименерго» з ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за рахунок задекларованого позивачем бюджетного відшкодування за січень 2015 року у розмірі 91 346 363,34 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.10.2019 провадження в адміністративній справі №640/2076/19 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУ ДФС (невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ даних щодо суми бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 91 346 363,34 грн, що підлягає поверненню на рахунок АТ "ДТЕК КРИМЕНЕРГО" за січень 2015 року) та про зобов`язання ГУ ДФС внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ дані, щодо суми бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 91 346 363,34 грн, що підлягає поверненню на рахунок АТ "ДТЕК КРИМЕНЕРГО" за січень 2015 року,  закрито.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.10.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020, позов задоволено.
Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із встановлених у справі обставин, що із заявленої АТ «ДТЕК Крименерго» в податковій декларації з ПДВ за січень 2015 року суми бюджетного відшкодування 234 441 825,00 грн позивачу було відшкодовано 143 095 461,66 грн і що єдиною підставою для не відшкодування позивачу 91  346  363,34 грн (решти із заявленої суми) стало те, що контролюючим органом 19.11.2015 з власної ініціативи було здійснено погашення в автоматичному режимі податкового боргу Товариства в такій же  сумі за рахунок заявленої суми бюджетного відшкодування.
Суди попередніх інстанцій урахували, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2016 у справі №826/2767/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2016, визнано протиправними дії Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників щодо автоматичного погашення 19.11.2015 податкового боргу АТ «ДТЕК Крименерго» з ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (податковий борг складали розстрочені грошові зобов`язання з ПДВ за червень та липень 2014 року на загальну суму 88 030 569,09 грн та проценти і пеня на загальну суму 3 315 794,25 грн).
Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що позивача було протиправно  позбавлено права на бюджетне відшкодування надмірно сплаченого ПДВ в сумі 91 346 363,34 грн внаслідок зарахування коштів у цій сумі в погашення податкового боргу, який підлягав списанню з 27.09.2014.
Визнавши за позивачем право на бюджетне відшкодування ПДВ у розмірі 91  346 363,34 грн, суд стягнув на його користь з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у м. Києві  бюджетну заборгованість у такому розмірі та пеню в сумі 51 927 607,47 грн, нараховану на суму бюджетної заборгованості за період з 30.01.2016 по 20.01.2019.
Додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021 заяву АТ «ДТЕК Крименерго» про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково: стягнуто на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 130 000 грн.
Головне управління ДПС у м. Києві (процесуальний правонаступник ГУ ДФС; далі - ГУ ДПС, відповідач) подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.10.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
У касаційній скарзі ГУ ДПС вказує на неправильне застосування судами норм пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК), частини другої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», пункту 15.1 статті 15 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території» за відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах.
Вказує ГУ ДПС і на порушення судами першої та апеляційної інстанцій  процесуальних норм, внаслідок чого суди не дослідили зібрані у справі докази (звернення позивача до Торгово-промислової палати від 24.04.2014 №Ко1-112-5033, від 21.04.2014 №21-04/141, матеріали справи 826/4806/15).
Відповідно до доводів, викладених у касаційній скарзі, Верховний Суд ухвалою від 29.07.2021 відкрив касаційне провадження у справі № 640/2076/19 на підставі пунктів 3, 4 частини четвертої статті 328, пункту 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Також ГУ ДПС подало касаційну скаргу на додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021, у якій доводить порушення судом апеляційної інстанції норм статті 134 КАС внаслідок не врахування висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 щодо розумності та обґрунтованості витрат на правничу допомогу, на відшкодування яких має право сторона в адміністративній справі.
Відповідно до доводів, наведених у цій касаційній скарзі,  Верховний Суд ухвалою від 20.10.2021 відкрив касаційне провадження у ці же справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС.
У відзивах на касаційні скарги АТ «ДТЕК Крименерго» просить залишити скарги без задоволення як необґрунтовані та безпідставні, а ухвалені у справі судові рішення - без змін.
Відповідно до частини першої статті 341 КАС суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Верховний Суд перевірив наведені у касаційних скаргах доводи відповідача, обґрунтування заперечень позивача щодо вимог касаційних скарг, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Суди попередніх інстанцій встановили, що АТ «ДТЕК Крименерго» разом із податковою декларацією з ПДВ від 19.11.2015 №9237090937 за січень 2015 року подало додаток №4 «Заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету (Д4)», заявивши до відшкодування 234 441 825,00 грн.
Із заявленої до відшкодування суми (234 441 825,00 грн) 29.01.2016 позивачу було відшкодовано 143 095 461,66 грн.
Підставою для відмови у відшкодуванні 91 346 363,34 грн стало те, що 19.11.2015 ця сума в автоматичному режимі була зарахована на погашення податкового боргу позивача за розстроченими сумами податкових зобов`язань з ПДВ за червень, липень 2014 року (88 030 569,09 грн), а також нарахованих на суму розстрочених податкових зобов`язань процентів і пені (3 315 794,25 грн).
Відповідно до пункту 200.7 статті 200 ПК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - так само) платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Згідно з пунктами 200.10, 200.11 статті 200 ПК протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.
За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.
Пунктами 200.12, 200.13 статті 200 ПК встановлено, що контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.
На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797-VIII від 21.12.2016 (набрав чинності з 01.01.2017) змінено порядок бюджетного відшкодування, який не передбачає формування контролюючим органом висновку щодо суми бюджетного відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Фактично єдиною підставою для задоволення позову суди першої та апеляційної інстанцій визнали ту обставину, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2016 у справі №826/2767/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2016, дії Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників щодо автоматичного погашення 19.11.2015 податкового боргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Крименерго» з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) визнано протиправними з тих підстав, що податкового боргу Товариство не мало, оскільки, починаючи з 27.09.2014 сума розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань з ПДВ  88 030 569,09 грн та сума нарахованих на них процентів і пені у загальному розмірі  3 315 794,25 грн підлягали списанню на підставі пункту 15.1 статті 15 Закону України «Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України». 
Разом з тим, відповідно до положень частини четвертої статті 78 КАС не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи, або особа, стосовно якої в рішенні суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, певні обставини, саме ці обставини. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду (частина сьома статті 78 КАС).
Суди першої та апеляційної інстанцій в порушення наведених процесуальних норм визнали обов`язковою правову оцінку в постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2016 у справі №826/2767/16 факту зарахування контролюючим органом заявленої Товариством суми бюджетного відшкодування в рахунок погашення податкового боргу, тоді як ГУ ДПС доводило, що таке зарахування відповідало, зокрема підпункту «а»  пункту 200.4  статті 200 ПК, оскільки АТ «ДТЕК «Крименерго» станом на 19.11.2015 (дата автоматичного погашення податкового боргу в обліку позивача за рахунок задекларованої за січень 2015 року суми бюджетного відшкодування) мало податковий борг у розмірі 91 346 363,34 грн.
Наразі Верховний Суд у справі №826/2767/16 постановою від 18.11.2022 скасував постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2016, а у задоволенні позову Товариства відмовив.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу (пункт 100.1 статті 100 ПК).
Основними нормативно-правовими актами, які регулюють правовідносини на окремих тимчасово окупованих територіях України, між фізичними і юридичними особами, які знаходяться на тимчасово окупованій території або за її межами, є, зокрема закони: ''Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України'' від 15.04.2014 №1207-VII із змінами та доповненнями (далі - Закон №1207-VII), ''Про створення вільної економічної зони ''Крим'' та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України'' від 12.08.2014 №1636-VII (далі - Закон №1636-VII; Закон втратив чинність 21.11.2021 на підставі Закону від 01.07.2021 №1618-IX).
Законом №1636-VII, який набрав чинності з 27.09.2014, підрозділ 10 розділу XX ''Перехідні положення'' ПК було доповнено пунктом 26 такого змісту: ''На період дії Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" цей Кодекс застосовується з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України".
У підпунктах 1, 11, 12 пункту 12.3 статті 12 Закону №1636-VII визначено, що під час тимчасової окупації справляння податків і зборів, єдиного соціального внеску та застосування реєстраторів розрахункових операцій відносно території ВЕЗ "Крим" діють з урахуванням того, що:
- загальнодержавні податки і збори, визначені статтею 9 ПК, статтею 271 Митного кодексу України, єдиний внесок, встановлений Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, справляння якого здійснюється відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", не справляються з доходів, отриманих юридичними особами (їх відокремленими підрозділами) та фізичними особами на тимчасово окупованій території, операцій та/або з інших об`єктів оподаткування (в тому числі об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням) на тимчасово окупованій території;
- до платників податків, які станом на початок тимчасової окупації мали місцезнаходження на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, не застосовуються починаючи з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому розпочалася тимчасова окупація, фінансові та штрафні санкції за порушення вимог порядку подання, обчислення, правильності заповнення податкових декларацій (податкової звітності) та повноти сплати сум податків і зборів {підпункт 11 пункту 12.3 статті 12 в редакції Закону №685-VIII від 15.09.2015};
- зупиняється застосування до платників податків із місцезнаходженням на території ВЕЗ "Крим" норм статей 59, 60, 87-101, 124, 126 і 129 ПК.
Податкова інформація про суми податкового боргу платників податків із місцезнаходженням на території ВЕЗ "Крим" зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку.
Пунктом 15.1 статті 15 Закону №1636-VII визначено, що будь-якій юридичній особі - резиденту України, яка змінює (змінила) своє місцезнаходження з тимчасово окупованої території на іншу територію України списується податковий борг, суми розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань за будь-якими податками (зборами, обов`язковими платежами), що виникли з моменту тимчасової окупації.
До платників податків, які станом на початок тимчасової окупації мали місцезнаходження на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, починаючи з 1 числа місяця, на який припадає початок тимчасової окупації, не застосовуються фінансові санкції, штрафні санкції та пеня за порушення порядку подання, обчислення, правильності заповнення податкових декларацій та повноти сплати сум податків і зборів, допущені під час здійснення господарської діяльності на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя.
Відповідно до пункту 45.2 статті 45 ПК податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Системний аналіз положень зазначених норм дає підстави для висновку, що списанню підлягає податковий борг, що виник у платника податків (юридичної особи - резидента України) під час здійснення господарської діяльності із податковою адресою на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя у період з дати початку тимчасової окупації території до моменту зміни місцезнаходження з тимчасово окупованої території на іншу територію України (відповідно до частини другої статті 1 Закону №1207-VII датою початку тимчасової окупації Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є 20.02.2014).
Такий висновок щодо застосування норм пункту 15.1 статті 15 Закону №1636-VII зробив Верховний Суд в постанові від 18.11.2022 у справі №826/2767/16. Колегія суддів, яка здійснює касаційний перегляд цієї справи (справи № 640/2076/19), не вбачає підстав для відступлення від такого висновку.
Відмовляючи в задоволенні позову АТ «ДТЕК «Крименерго» у справі №826/2767/16, Верховний Суд виходив із встановлених у цій справі обставин, що АТ «ДТЕК «Крименерго» змінило своє місцезнаходження  з тимчасово окупованої території (Україна, Автономна Республіка Крим, місто Сімферополь, вулиця Київська, будинок 74/6) на іншу територію України (місто Київ, вулиця Льва Толстого, будинок 57) з 23.05.2014, що підтверджується, зокрема витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами поданих Товариством податкових декларацій з ПДВ за червень 2014 року (від 16.07.2014 №9040574158)  та липень 2014 року (від 29.08.2014 №9049937719) суми несплачених податкових зобов`язань за цими деклараціями склали 29 780 475,09 грн та 58 250 094,00 грн відповідно. Сплата податкових зобов`язань в цих сумах Товариству була розстрочена під проценти рівними частинами до кінця 2014 року згідно з договорами про розстрочення грошових зобов`язань від 02.09.2014 №19 та від 19.09.2014 №22. Податковий борг, який був погашений в автоматичному режимі 19.11.2015 за рахунок заявлених сум бюджетного відшкодування (податкова декларація з ПДВ від 19.11.2015 №92370909037), складається із сум розстрочених грошових зобов`язань з ПДВ за червень, липень 2014 року - 88 030 569,09 грн та нарахованих процентів і пені в сумі 3 315 794,25 грн за період несплати розстрочених сум грошових зобов`язань. 
Враховуючи встановлення зазначених обставин у постанові Верховного Суду від 18.11.2022 у справі №826/2767/16, вони в  силу норми частини четвертої статті 78 КАС не доказуються у цій справі (справі №640/2076/19).
На такі ж обставини посилається ГУ ДПС в касаційній скарзі. АТ «ДТЕК «Крименерго» ці обставини також не заперечуються, так само, як не заперечується, що підставою для відмови у бюджетному відшкодуванні ПДВ у сумі 91 346 363,34 грн було зарахування контролюючим органом цієї суми в рахунок податкового боргу в автоматичному режимі 19.11.2015.
Джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків визначені статтею 87 ПК.
Відповідно до абзацу третього пункту 87.1 статті 87 ПК сплата грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків передбачено статтею 200 ПК.
Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (пункт 200.1 вказаної статті).
Згідно з пунктом 200.4 статті 200 ПК при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті, подали відповідну заяву та відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті, мають право на автоматичне бюджетне відшкодування податку (пункт 200.18 статті 200 ПК).
Водночас, право на отримання автоматичного бюджетного відшкодування податку мають платники податку, які не мають податкового боргу (підпункт 200.19.4 пункту 200.19 статті 200 ПК).
Тобто, лише після погашення податкового боргу з ПДВ решту від`ємного значення податку можна використовувати за іншими напрямками.
Підсумовуючи викладене, колегія судів приходить до висновку, що довід ГУ ДПС у касаційній скарзі про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права знайшов підтвердження під час касаційного перегляду справи, а відтак підстави для задоволення позову АТ «ДТЕК Крименерго» відсутні.
Відповідно до частини першої статті 351 КАС суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Таким чином, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.10.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 слід скасувати, а у задоволенні позову АТ «ДТЕК Крименерго» - відмовити.
Додаткова постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021, як невід`ємна частина постанови, ухваленої за результатами апеляційного перегляду справи, також підлягає скасуванню безвідносно до підстави її оскарження.
У зв`язку з реорганізацію Державної фіскальної служби України шляхом поділу та створення Державної податкової служби України Суд допустив процесуальну заміну відповідача відповідно до частини першої статті 52 КАС.
Керуючись статтями 52, 250, 341, 343, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційні скарги Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.10.2019, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 та додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021 скасувати.
У задоволенні позову Акціонерного товариства «ДТЕК Крименерго» відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Є.А. Усенко
М.М. Гімон 
 М.М. Яковенко ,
Судді Верховного Суду