ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/412/22  Номер провадження 22-ц/814/2338/23	Головуючий у 1-й інстанції Петренко Л.Є.  Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2023 року 	м. Полтава	

       Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.
суддів: Гальонкіна С.А., Карпушина Г.Л.
секретар: Гречка Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2022 року, постановлене суддею Петренко Л.Є.
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сахновщинської селищної ради Красноградського раону Харківської області, третя особа Сахновщинська державна нотаріальна контора Харківської області про встановлення додаткового строку для подання заяви про відмову від спадщини,- 

В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про відмову від спадщини.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати  ОСОБА_3 . У визначений законом 6-місячний строк він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. В подальшому, при спілкуванні із своєю сестрою, він дізнався про передсмертне бажання матері, щоб спадкове майно (земельна ділянка) спадкувала дочка померлої та його сестра  ОСОБА_2 . Також зазначає, що через хворобу, а саме ускладнення після інсульту, та велику відстань між місцем відкриття спадщини та його проживанням, він не встиг у 6-місячний строк подати заяву до нотаріуса про відмову від спадщини. Посилаючись на застосування аналогії закону, просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про відмову від спадщини. 
Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду обгрунтоване тим, що положення Цивільного Кодексу України не містить норми, яка дає право на визначення додаткового строку для подання заяви про відмову від прийняття спадщини. Відсутні підстави для застосування до даних правовідносин аналогії закону чи аналогії права, так як ЦК України  встановлює можливість відмови спадкоємця від прийняття спадщини, шляхом подачі заяви про відмову від прийняття спадщині у 6-ти місячний строк з дня відкриття спадщини. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про відмову від прийняття спадщини було попущено з поважних причин.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , просив рішення суду скасувати та ухвали нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення місцевим судом норм матеріального права.
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а. с. 36).
Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача та свідоцтв про одруження померла ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 7, 33-35).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно. 
ОСОБА_3 на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоолександрівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області з кадастровим номером 6324884500:05:000:0309, площею 6,2865 га, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 628717 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9-10).
14 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса 21 Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_4 , яка була зареєстрована Сахновщинською державною нотаріальною конторою 23 лютого 2021 року (а.с. 57).
15 січня 2021 року до Сахновщинської державної нотаріальної контори з заявою про прияняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 також звернулася ОСОБА_2 (а.с. 54).
З листа Сахновщинської державної нотаріальної контори від 31.08.2022 № 250/02-14 вбачається, що інших заяв до державної нотаріальної контори не надходило, свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом не видавалися (а.с. 53).
За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд має ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права.
Матеріально-правова вимога позивача повинна спиратися на підставу позову. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (стаття 175 ЦПК України).
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просив суд визначити додатковий строк для подачі заяви про відмову від спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що спірні відносини не врегульовані, тому необхідно застосувати аналогію закону, зокрема ст. 1272 ЦК України.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність правових підстав для визначення додаткового строку для подання заяви про відмову від спадщини. 
Колегія суддів погоджується з даним висновком місцевого суду з огляду на наступне.
У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені    у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно з частиною другою статті 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається  з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Верховний Суд у своїй постанові від 26 жовтня 2020 року (справа № 132/3826/18) зазначив, що право на відмову від прийняття спадщини існує у спадкоємця лише в межах строку, встановленого для прийняття спадщини, після закінчення якого відмова не допускається і поновлення цього строку законом не передбачено.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі № 444/2314/17 провадження № 61-17980св21.
У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року також роз`яснено судам, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.
Встановлено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , подавши в шестимісячний строк – 14 січня 2021 року відповідну заяву до нотаріальної контори. З заявою про прийняття спадщини у межах встановленого законом строку звернулася також ОСОБА_2 .
В даній заяві ОСОБА_1 роз`яснено, що його заява про прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку встановленого для її прийняття.
Проте, наданим правом позивач у визначений законом строк не скористався. 
Доводи апеляційної скарги щодо застосування у спірних правовідносинах аналогії закону є необгрунтованими з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 10 ч. 9 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). 
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20) зроблено висновок про те, що процесуальний закон у визначених випадках передбачає необхідність оцінювання правовідносин на предмет подібності. З цією метою суд насамперед має визначити, які правовідносини є спірними, після чого застосувати змістовий критерій порівняння, а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) є основним, а два інші - додатковими. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт. 
Уніфіковане застосування закону обумовлює його загальнообов`язковість, рівність перед законом та правову визначеність, а також гарантує учасникам процесу передбачуваність судового рішення.
Разом з тим, право на відмову від прийняття спадщини врегульовано законом, а саме ст. 1273 ЦК України у частині першій якої встановлено строки і порядок подачі відповідної заяви. 
Встановлення наявності поважних причин за яких позивач не подав у шестимісячний строк заяву про відмову від спадщини правового значення не має, оскільки діючим законодавством не передбачено визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.
Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:                                                        О. Ю. Кузнєцова

Судді:                                                                   С. А. Гальонкін

  Г. Л. Карпушин