УХВАЛА

26 грудня 2022 року  
м. Київ

справа №640/12201/20
адміністративне провадження №К/990/35207/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Мороз Л.Л., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.07.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі № 640/12201/20 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,  
УСТАНОВИВ:
03.06.2020 ОСОБА_1 звернулась суду з позовом, у якому просила:
визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської ради від 12.03.2020 № 527/8697 про відмову у передачі їй земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 ;
зобов`язати Київську міську раду прийняти рішення про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2017 у справі № 826/19135/16 її позовні вимоги було задоволено та зобов`язано  Київську міську раду  розглянути її звернення від 12.08.2016 про розгляд проекту землеустрою щодо відведення їй у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 , проте відповідач виконуючи вказане судове рішення прийняв оспорюване у цій справі рішення, яким відмовив у задоволені її заяви керуючись положеннями  законодавства, яке діяло на момент розгляду заяви, а не законодавством, яке було  чинним на час звернення її до відповідача із клопотанням від 12.08.2016.
Окружний  адміністративний суд міста Києва рішенням від 28.07.2022, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022, відмовив у задоволенні позовних вимог.
07.12.2022 ОСОБА_1  звернулась до Верховного Суду із касаційної скаргою на вказані вище судові рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі № 640/12201/20 за вищевказаним позовом, з підстав, визначених пунктами 1 та 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Право на касаційне оскарження регламентовано положеннями статті 328 КАС України, частиною першою якої визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Такі випадки визначені у частині  четвертій статті 328 КАС України, згідно із якою підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
При цьому, у частині п`ятій статті 328 КАС України міститься перелік випадків, за яких судові рішення не підлягають  касаційному оскарженню.
Так, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Спір, який виник у цій справі розглядався судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження. Водночас, вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржниця посилається на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; справа становить значний суспільний інтерес та для неї має виняткове значення. 
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами та наданою їм правовою оцінкою дають підстави для висновку про наявність в цьому випадку обставин, наведених у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Як було зазначено вище, відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. При цьому, виключно у випадках наведених у пунктах 1- 4 наведеної вище норми процесуального Закону.  
Касаційна скарга позивачки обґрунтована посиланням на те, що суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували положення  частини третьої статті                24 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI) без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 13.04.2020 у справі № 803/1254/17 та від 11.12.2020 у справі № 1.380.2019.002260.
Разом з цим, аналіз зазначених позивачкою постанов Верховного Суду від 13.04.2020 у справі               № 803/1254/17 та від 11.12.2020 у справі № 1.380.2019.002260, на які зроблено посилання у касаційній скарзі як на приклад іншого правозастосування, та оскаржуваних судових рішень не дає підстав для висновку про те, що ці рішення прийняті у справах, правовідносини у яких є подібними, оскільки вони ухвалені у спорах щодо планування територій на місцевому рівні та регулювання забудови територій, відповідно, що виключає можливість касаційного перегляду оскаржуваних рішення суду першої інстанції та постанови  суду апеляційної інстанції за цією касаційною скаргою, з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, у зв`язку із неврахуванням висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у згаданих вище постановах Верховного Суду.
Водночас, в обґрунтування права на касаційне оскарження позивачка також зазначає, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано положення частини третьої статті 24 Закону              № 3038-VI щодо реалізації права на приватизацію земельної ділянки, яке було розпочато нею та не завершено з вини відповідача  до внесення змін у вказану норму Законом України від 01.03.2018        № 2314-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в нафтогазовій галузі», а висновок   Верховного Суду щодо питання застосування цієї норми права у подібних правовідносинах - відсутній. 
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами та наданою їм правовою оцінкою дають підстави для висновку про  наявність обставини, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, що в свою чергу є підставою для відкриття касаційного провадження для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів,  наведених скаржником на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.
Керуючись статтями 328, 331, 334, 338 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.07.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі № 640/12201/20 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Витребувати із Київського окружного адміністративного суду справу № 640/12201/20 за вищевказаним позовом.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів. Учасникам справи встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
А.І. Рибачук
А.Ю. Бучик 
 Л.Л. Мороз ,
Судді Верховного Суду