ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 р. 	Справа № 480/3852/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бершова Г.Є.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2022, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, по справі № 480/3852/22
за позовом               ОСОБА_1  
до              Сумської міської ради ,              Виконавчого комітету Сумської міської ради                      
про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

04.06.2022 до Сумського окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Сумської міської ради, Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку. Просить визнати протиправним та скасувати рішення Сумської міської ради від 13.04.2022 № 3002- МР "Про звільнення ОСОБА_1 " в повному обсязі; поновити його на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради з дати звільнення; стягнути з виконавчого комітету Сумської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 14.04.2022 в сумі 64576,75 гривень та судові витрати.
Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, пропущений з причин, які він вважає поважними. Оскаржуване рішення Сумської міської ради від 13.04.2022 ним отримано 05.05.2022 разом із трудовою книжкою. Тобто, зміст рішення та підстави звільнення з посади він фактично дізнався з цієї дати. Для підготовки адміністративного позову було подано ряд заяв на адресу відповідача про надання інформації про процедуру прийняття оскаржуваного рішення, офіційного відеозапису засідання ради, на якому приймалося оскаржуване рішення, довідки про середню заробітну плату тощо. Відповіді на вказані заяви ним отримано 12.05.2022, 16.05.2022 та 23.05.2022. Вважає, що вказані обставини підтверджують відсутність об`єктивної можливості звернутись до суду у місячний строк з дати прийняття оскаржуваного рішення. Звертається до суду у місячний строк, з дати фактичного отримання оскаржуваного рішення та трудової книжки, тобто з 05.05.2022.
Зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до суду з позовом судом поважними не визнані. Ухвалою від 13.06.2022 позовну заяву залишено без руху та запропоновано ОСОБА_1 подати заяву про поновлення строку, вказавши інші причини поважності пропуску строку.
На виконання вимог ухвали позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду у якій зазначено, що він не мав об`єктивної можливості раніше 05.05.2022 дізнатись про зміст оскаржуваного рішення та отримати його текст, а отже і у місячний строк з дати його прийняття чи оприлюднення оскаржити до суду, через наявність поважних причин і через дію обставин, на які позивач не мав можливості вплинути і їх попередити. А саме: з 18.04.2022 здійснював догляд за тяжко хворою матір`ю, яка проживала у Охтирському районі, змушений був для цього терміново виїхати з міста Суми. Мати померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зайнятий в організації поховання. Також позивачем зазначено, що до 03.05.2022 звернення до Сумського окружного адміністративного суду було неможливим, оскільки робота суду була зупинена, відновлена з 29.04.2022, про що 03.05.2022 була розміщена інформація на офіційному сайті суду. Рішення, яке оскаржується, у порушення вимог закону було оприлюднено на офіційному сайті Сумської міської ради лише 27.04.2022 і позивач не мав можливості про це дізнатися у зв`язку з перебуванням за місцем проживання своєї матері у Охтирському районі Сумської області.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Позовну заяву ОСОБА_1 до Сумської міської ради, Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку і додані до неї документи повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що позивач (апелянт) вважає ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року у справі № 480/3852/22 такою, що винесена судом з порушенням норм матеріального та процесуального права при невірному з`ясуванні всіх обставин справи, що призвело до помилкових висновків суду, а відтак такою, що підлягає скасуванню із направленням справи до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. Зазначає, що з 18.04.2022 здійснював догляд за хворою мамою, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а документи про своє звільнення отримав лише 05.05.2022, вказує на неможливість звернення у строки з огляду на несвоєчасне ознайомлення з наказом та необхідністю отримання певного пакету документів. Також посилався на простої в роботі як суду так і відповідачів.
Від Сумської міської ради до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач стверджує про необгрунтованість доводів апеляційної скарги. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Вказує, що звільнення позивача відбулось 13.04.2022, а позивач нібито залишив місто для догляду за хворою матір`ю 18.04.2022, тобто впродовж 3 робочих днів позивач був відсутній на роботі без будь-яких підстав,  в які мав дізнатися від колег про своє звільнення. Також вважає, що позивач вважається обізнаним зі своїм звільненням з моменту публікації відповідного рішення на офіційному сайті міської ради.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційний розгляд справи проведено у порядку письмового провадження без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином не підтверджено поважності пропуску строку звернення до суду із цим позовом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Статтею 122 КАС України врегульовано строк звернення до адміністративного суду. 
Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч. 1 ст. 122 КАС України).
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).
Колегія суддів зазначає, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути: день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи; день отримання поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує; день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії; день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).
Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.
Таке трактування приписів ч. 3 ст. 122 КАС України відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 року по справі № 640/25034/19.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).
Так, позивача звільнено з посади заступника міського голови Сумської міської ради на підставі рішення Сумської міської ради 13.04.2022 № 3002-Мр.
Отже, граничним строком оскарження рішення Сумської міської ради 13.04.2022 № 3002-Мр є 13.05.2022.
Як слушно зауважив відповідач, позивач не надає жодного обґрунтування неможливості дізнатися зі спірним рішенням у період робочого тижня з 13.04.2022 по 15.04.2022. Також позивач не наводить обставин перебування у щорічній відпустці або відпустці без збереження заробітної плати у період з 18.04.2022 до початку травня 2022 року.
Отже, колегія суддів вважає, що позивач мав можливість дізнатися про своє звільнення прибувши на роботу для виконання своїх обов`язків за посадою заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Сумської міської ради як з 13.04.2022 так і після 18.04.2022.
Також, колегія суддів враховує, що на адресу позивача надсилалося спірне рішення 14.04.2022 та 27.04.2022 листами з повідомленням про вручення поштового відправлення, які повернулися відповідачеві із зазначенням причини невручення поштового відправлення «за закінченням терміну зберігання».
Також матеріалами справи підтверджено, що спірне рішення Сумської міської ради 13.04.2022 № 3002-Мр опубліковано 27.04.2022 на сайті Сумської міської ради.
За таких обставин колегія суддів вважає, що позивач мав дізнатися про власне звільнення 27.04.2022.
Отже, останнім днем звернення до суду з цим позовом колегія суддів вважає 27.05.2022, в той час, як позивач подав до суду цей позов засобами поштового зв`язку лише 04.06.2022.
Матеріали справи свідчать, що позивач отримав трудову книжку та спірне рішення 05.05.2022, з чим і пов`язує момент, коли він дізнався про своє звільнення.
Проте, у апеляційній скарзі позивач стверджує, що намагався знайти відділ кадрів починаючи з 03.05.2022, що свідчить про його обізнаність з фактом його звільнення щонайменше станом на 03.05.2022.
Щодо посилання позивача на звернення до відповідача із запитами з метою формування правової позиції, колегія суддів зазначає таке.
Листом від 12.05.2022 № 57/01-38 позивачу повідомлено, що рішення про його призначення на посаду та звільнення з посади оприлюднені на офіційному сайті Сумської міської ради та повідомлено, що питання щодо його звільнення не розглядалося на засіданнях профільних комітетів. Також надіслано копію протоколу позачергової сесії Сумської міської ради від 13.04.2022.
Листом від 16.05.2022 № 13-907/030201-01 позивачу надано довідку про середньомісячну заробітні плату та копію сторінки журналу про отримання трудової книжки.
Листом від 23.05.2022 № 13-906/03020101 позивача повідомлено, що запитуваний ним відеозапис позачергової сесії Сумської міської ради опубліковано на офіційному каналі Сумської міської ради у мережі Youtube.
Отже, навіть отримавши останню відповідь від 23.05.2022 на запит позивача, останній не повідомляє жодних підстав неможливості подання цієї позовної заяви до суду у строк до 27.05.2022.
Посилання позивача на те, що Сумський окружний адміністративний суд відновив свою діяльність в повному обсязі лише з 16.05.2022 не доводить поважність пропуску позивачем строку для подання позову з 28.05.2022 по 04.06.2022, як і твердження про те, що позивач намагався подати цей позов через канцелярію суду 03.06.2022.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не наведено жодних поважних причин пропуску строку звернення до суду за період з 27.05.2022 по 04.06.2022.
Інших об`єктивних чинників, які свідчили про неможливість своєчасного звернення з цим позовом до суду, позивачем не наведено.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів не знаходить підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду та погоджується із висновком суду першої інстанцій про наявність підстав для застосування до позивача наслідків, встановлених п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.
Правова позиція щодо застосування норм права у схожих правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 27.02.2020 у справі №140/1832/19, від 05.02.2020 у справі №1.380.2019.002838, від 19.08.2020 у справі №520/5566/19, від 18.02.2021 по справі № 640/25034/19 тощо.
Щодо інших доводів апелянта колегія суддів зазначає.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.
Підставі для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2022 по справі № 480/3852/22 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Г.Є. Бершов 	
Судді	   	І.С. Чалий    І.М. Ральченко