Постанова
Іменем України
01 лютого 2023 року
м. Київ
 
справа № 333/4848/13-ц
провадження № 61-14807св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), 
Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану представником - ОСОБА_4 , на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 03 вересня 
2020 року у складі колегії суддів: Кухаря С. В., Кримської О. М., 
Дашковської А. В.,
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2013 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.
Позовну заяву мотивовано тим, що 15 січня 2011 року між позивачем 
та ОСОБА_2 і ОСОБА_5 укладено договір позики, відповідно 
до умов якого останні отримали грошові кошти у сумі 750 000,00 грн, строком до 15 жовтня 2012 року, що підтверджується розпискою.
Зазначене грошове зобов`язання відповідачі у добровільному порядку відмовлялися виконувати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Під час розгляду справи від сторін на адресу Комунарського районного суду м. Запоріжжя було подано заяву про визнання мирової угоди від 10 грудня 2013 року, яка укладена сторонами на взаємовигідних умовах.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 
2013 року у складі судді Піх Ю. Р. визнано мирову угоду від 10 грудня 
2013 року, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у процесі розгляду справи № 333/4848/13-ц наступного змісту:
1) сторони домовилися між собою, що у цій мировій угоді за позивачем визнається право власності на адмінбудівлю з магазином літ. Е-2, 
що знаходиться за адресою: будинок 
АДРЕСА_1 , загальною площею 446,2 кв. м.
2) зазначене нерухоме майно належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О. В., зареєстрованого 
у реєстрі № 2047, зареєстрованого ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 15 листопада 2012 року за реєстраційним номером 719721.
3) зазначене нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 
910 кв. м. Кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:03:019:0099. 
На зазначеній земельній ділянці розташоване: адмінбудівля з магазином Е-2, черепашник, обкл. цеглою, загальною площею 446,2 кв. м.
4) у свою чергу позивач відмовився від своїх позовних вимог до відповідача у вигляді стягнення суми боргу за договором позики від 15 травня 2012 року у сумі 750 000,00 грн та стягнення судових витрат.
Провадження у справі закрито.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що під час розгляду справи сторони на взаємовигідних умовах уклали мирову угоду.
Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 03 вересня 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2013 року закрито.
Ухвала суду апеляційної скарги мотивована тим, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення. У зв`язку із цим, суду апеляційної інстанції на підставі 
статті 358 ЦПК України необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження. Разом із цим, ураховуючи необхідність колегіального вирішення питання щодо можливого розгляду апеляційної скарги, 
та встановлення у судовому засіданні певних обставин справи, на думку суду апеляційної інстанції, апеляційне провадження у справі підлягає закриттю 
у відповідності до статті 362 ЦПК України.
Закриваючи провадження у справі, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважала за необхідне у цьому випадку застосувати аналогію закону, як то передбачено частиною дев`ятою статті 10 ЦПК України, оскільки 
статтею 362 ЦПК України не передбачено закриття провадження у справі 
з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2020 року до Верховного Суду, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду 
до апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, закривши апеляційне провадження з мотивів відсутності підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне провадження порушив принцип верховенства права при розгляді спору, право на судовий захист 
та право на доступ, що гарантовано Конвенцією про захист прав людини 
і основоположних свобод.
Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зазначає, що про те, що 
у провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебувала справа № 333/4848/13 ОСОБА_3 не було відомо, оскільки вона 
не отримувала жодних процесуальних документів чи повідомлень про дату, час та місце розгляду цієї справи, затвердивши мирову угоду в якій, останню фактично позбавлено права власності. Вважає, що внаслідок виникнення обставин непереборної сили - вчинення злочину щодо неї, підроблення документів та надання їх до суду, представництво її інтересів в суді неналежною особою без повноважень щодо представництва її інтересів, перебування її понад 5 років за межами України і призвело до пропуску строку для оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо затвердження мирової угоди.
На думку представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , підстави пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження були об`єктивними 
та поважними, а тому строк на апеляційне оскарження ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2013 року про затвердження мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , а також порушені права ОСОБА_3 та інші права, що гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України, мають бути поновлені.

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з Комунарського районного суду 
м. Запоріжжя.
У листопаді 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2023 року справу призначено 
до розгляду.
Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив
2.     Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Касаційна скарга ОСОБА_3 , подана представником - ОСОБА_4 , задоволенню не підлягає з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 126 ЦПК України передбачено, що право 
на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд 
не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, від 29 жовтня 2015 року вказав, 
що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 
статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи 
і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (пункт 46 рішення).
Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, від 03 квітня 2008 року пункт 41 (пункт 47 рішення).
Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі 
в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
З матеріалів справи вбачається, що з апеляційною скаргою на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2013 року про затвердження мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , до якої додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, представник ОСОБА_3 - адвокат Черкашин І. І. звернувся через засоби поштового зв`язку 22 червня 2020 року (зареєстровано судом апеляційної інстанції 24 червня 2020 року), тобто 
з пропуском строку.
Як на підставу поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження посилався на те, що про ОСОБА_3 не було відомо, що у провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебувала справа 
№ 333/4848/13, оскільки вона не отримувала жодних процесуальних документів чи повідомлень про дату, час та місце розгляду цієї справи.
Внаслідок виникнення обставин непереборної сили - вчинення злочину щодо ОСОБА_3 , підроблення документів та надання їх до суду, представництво її інтересів у суді неналежною особою без повноважень щодо представництва її інтересів, перебування її понад 5 років за межами України і призвело до пропуску строку для оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо затвердження мирової угоди.
Про наявність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, а також результатів проведених судових почеркознавчих експертиз та інших доказів 
ОСОБА_3 стало відомо лише після того, як її представник - адвокат Черкашин І. І. ознайомився у Комунарському відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції 
у Запорізькій області з матеріалами кримінального провадження 
№ 12017080040001540.
До зазначеного клопотання про поновлення строку представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 було подано постанови слідчого відділення Комунарського відділення Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 18 січня 2018 року про призначення судово-почеркознавчої експертизи та від 20 лютого 
2018 року про внесення змін до постанови про призначення судово-почеркознавчої експертизи, висновок експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 28 лютого 2022 року № 4-68 (а. с. 139-163).
Колегія суддів зазначає, що із матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи місцевим судом процесуальні документи (ухвали суду) 
та повідомлення про дату, час та місце розгляду направлялися Комунарським районним судом м. Запоріжжя ОСОБА_5 за адресою: будинок АДРЕСА_2 , проте вони поверталися на адресу суду за закінченням терміну зберігання 
(а. с. 18, 19, 31, 32, 43, 44, 49, 50).
При цьому, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів направлення ОСОБА_5 та іншим сторонам у справі копії ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2013 року про затвердження мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
Також із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02 липня 2020 року зазначені ОСОБА_3 
у клопотанні про поновлення строку на оскарження ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2013 року щодо затвердження мирової угоди обставини визнано неповажними, у зв`язку із цим апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а. с. 180, 181).
Суд апеляційної інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять підтверджень особистого отримання ОСОБА_6 копії оскаржуваної ухвали, між тим, твердження скаржника про відсутність обізнаності про існування оскаржуваної ухвали спростовуються матеріалами справи, а саме:
18 січня 2016 року з матеріалами цивільної справи № 333/4848/13 ознайомлювався представник ОСОБА_6 - адвокат Кірюта С. С., при цьому у цей період ОСОБА_6 діяв у інтересах ОСОБА_3 відповідно до довіреності від 02 грудня 2015 року (а. с. 73, 77). 
21 січня 2016 року адвокатом Кірютою С. С. отримана копія оскаржуваної ухвали (а. с. 79).
21 січня 2016 року ОСОБА_6 як представником ОСОБА_3 , 
в її інтересах до апеляційного суду Запорізької області була подана апеляційна скарга на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя 
від 24 грудня 2013 року (а. с. 81-83).
22 лютого 2016 року ОСОБА_6 подано до апеляційного суду заяву про відкликання апеляційної скарги (а. с. 101).
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 23 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6 
на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 
2013 року повернуто апелянту.
Вказана ухвала отримана ОСОБА_3 особисто 01 березня 2016 року 
(а. с. 104).
27 вересня 2018 року з матеріалами цивільної справи № 333/4848/13 ознайомлювався представник ОСОБА_3 - адвокат Фельський С. Л.
А тому, на думку суду апеляційної інстанції зазначені обставини вказують 
на беззаперечну обізнаність скаржника про існування оскаржуваної ухвали принаймні з 2016 року, а тому визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не має підстав.
24 липня 2020 року на адресу Запорізького апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про поновлення строку 
на апеляційне оскарження ухвали Комунарського районного суду 
м. Запоріжжя від 24 грудня 2013 року, обґрунтована тим, що припущення суду апеляційної інстанції щодо обізнаності ОСОБА_3 про оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, якою затверджено мирову угоду між нею 
та ОСОБА_1 , є оціночним та таким, що не доводить реальної її обізнаності. ОСОБА_3 потягом тривалого часу була відсутня в Україні, зокрема 
з 2012 року по 26 травня 2017 року, що підтверджується належними 
та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи (а. с. 183-185).
При цьому, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 посилався на те, 
що строк на апеляційне оскарження ухвали про затвердження мирової угоди пропущено внаслідок виникнення обставин непереборної сили, зокрема: вчинення злочину щодо ОСОБА_3 , підроблення документів та надання їх до суду, представництво її інтересів у суді неналежною особою без повноважень щодо представництва її інтересів.
Про наявність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції ОСОБА_3 стало відомо лише після того, як її представник - адвокат Черкашин І. І. ознайомився у Комунарському відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Запорізькій області 
з матеріалами кримінального провадження № 12017080040001540.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 27 липня 2020 року у складі судді Кухар С. В. клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку 
на апеляційне оскарження ухвали Комунарського районного суду 
м. Запоріжжя від 24 грудня 2013 року задоволено. Поновлено строк 
на апеляційне оскарження вказаної ухвали суду першої інстанції. Відкрито апеляційне провадження (а. с. 186).
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 28 липня 2020 року у складі колегії суддів: Кухар С. В., Кримської О. М., Дашковської А. В. справу 
№ 333/4848/13 призначено до розгляду на 12 серпня 2020 року 
о 15 год. 20 хв (а. с. 188).
Розгляд справи з різних причин неодноразово відкладався.
Згідно протоколу судового засідання від 03 вересня 2020 року у судовому засіданні була присутня ОСОБА_3 (а. с. 225).
Представник ОСОБА_3 - адвокат Черкашин І. І. подав апеляційну скаргу на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2013 року через більше ніж шість років після складання її повного тексту, оприлюдненого в Єдиному державному реєстрі судових рішень 17 січня 
2014 року.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів 
на підтвердження обставин непереборної сили у період із січня 2016 року (період, коли з матеріалами справи ознайомлювався представник 
ОСОБА_6 - адвокат Кірюта С. С. Відповідно до довіреності від 02 грудня 2015 року ОСОБА_6 діяв у інтересах ОСОБА_3 ) по червень 
2020 року.
Встановивши вказані обставини, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що виключні випадки, передбачені частиною другою статті 358 ЦПК України, для відкриття апеляційного провадження у разі спливу одного року після складення повного тексту рішення суду, відсутні.
Доводи касаційної скарги щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження не підлягають оцінці судом, оскільки строк, передбачений частиною другою статті 358 ЦПК України, є присічним.
Подібні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду 
від 02 вересня 2020 року у справі № 757/15679/16-ц (провадження 
№ 61-23310св19), від 14 квітня 2021 року у справі № 333/7816/14-ц (провадження № 61-16938св20) та 21 квітня 2022 року у справі 
№ 640/5786/14-ц (провадження № 61-13664св21).
У відкритті апеляційного провадження у цій справі за апеляційною скаргою, поданою 22 червня 2020 року, належало відмовити, однак апеляційне провадження було помилково відкрито, що вказує на необхідність його закриття, оскільки розгляд справи судом зі спливом значного періоду часу не сумісний з приписами процесуального закону (частиною другою 
статті 358 ЦПК України) і принципом правової визначеності.
Також колегія суддів враховує, що у відповідності до положень частини третьої статті 34 ЦПК України перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції здійснюється колегією суддів суду апеляційної інстанції 
у складі трьох суддів. Ухвалою Запорізького апеляційного суду 
від 03 вересня 2020 року, постановленою колегією у складі трьох суддів, було закрито апеляційне провадження, яке було помилково відкрито ухвалою Запорізького апеляційного суду від 27 липня 2020 року у складі одного судді.
Схожі за змістом висновки щодо закриття провадження як помилково відкритого містяться, зокрема, в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року у справі № 826/10834/14, в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 30 червня 2020 року у справі № 320/2127/18, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 
від 26 лютого 2021 року у справі № 29/5005/6381/2011.
Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 03 жовтня 2018 року у справі 
№ 826/16892/17 (провадження № 11-953апп18), постановою від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19) закривала касаційне провадження у справі, яке було відкрито помилково.
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 402, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану представником - ОСОБА_4 , залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 03 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                          Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                                     О. В. Білоконь
 
      Н. Ю. Сакара
 
      С. Ф. Хопта
 
      В. В. Шипович