ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/15974/20

ДОДАТКОВА
ПОСТАНОВА
Іменем України

15 лютого 2023 року          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача          Сорочка Є.О.,
суддів           Федотова І.В., 
          Єгорової Н.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ядзакі Україна" про розподіл витрат у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ядзакі Україна" до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) і рішення про застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення від 12.05.2020 №0003855212 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;
- визнати протиправною та скасувати вимогу від 12.05.2020 №0003865212 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2021 у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, яку постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2023 задоволено: скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2021 та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено.
Вказану постанову отримано позивачем 07.02.2023.
Цього ж дня представником скаржника направлено до суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення додаткового судового рішення з питання розподілу понесених витрат на правову допомогу.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За змістом статті 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно частини третьої статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС).
Склад та обсяг судових витрат визначено у частині третій статті 134 КАС, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС).
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС).
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано: рамковий договір №15-АА/2020 від 27.04.2020 про надання професійної правничої (правової) допомоги; додаток 1 від 27.04.2020 до договору №15-АА/2020 від 27.04.2020; завдання №1 до договору №15-АА/2020 від 27.04.2020; звіт про надані юридичні послуги у суді першої інстанції; рахунок UA-18986 від 09.09.2020; платіжне доручення №200911634 від 16.09.2020; банківські виписки; акт приймання-передачі послуг від 16.09.2020; звіт про надані юридичні послуги у суді апеляційної інстанції; рахунок №UA-22904 від 18.01.2022; акт приймання-передачі послуг від 18.01.2022; платіжне доручення №22020958 від 09.02.2022.
Згідно вказаних документів адвокатами позивачу була надана правова допомога:
1. У суді першої інстанції (17 годин, 80  289,5 грн):
- ознайомлення з документами у справі, аналіз законодавства, судової практики та роз`яснень державних органів зі спірних питань (3 години, 360 Євро);
- підготовка проєкту позовної заяви, узгодження тексту із представниками клієнта (9 годин 1080 Євро);
- підготовка позовної заяви та додатків до неї до подання, подання позовної заяви до суду (0,5 годин, 60 Євро);
- підготовка відповіді на відзив, подання до суду (4,5 годин, 540 Євро).
2. У суді апеляційної інстанції (21, 5 годин, 2580 Євро):
- аналіз рішення суду першої інстанції та аналіз доказів у матеріалах справи, аналіз судової практики (2 години, 240 Євро);
- підготовка апеляційної скарги у справі, узгодження із представниками клієнта, подання до суду (12 годин, 1440 Євро); 
- аналіз відзиву відповідача на апеляційну скаргу, підготовка проєкту відповіді на відзив, подання до суду (6 годин, 720 Євро);
- підготовка та подання до суду клопотання про пришвидшення розгляду справи (1,5 години, 180 Євро).
На підставі вказаних документів, позивачем заявлено до відшкодування 179  540,14 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанцій.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС).
Водночас, якщо суд, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним, має право не розподіляти витрати на професійну правничу допомогу повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відтак, враховуючи правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, суд апеляційної інстанції при визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу бере до уваги дійсність, необхідність та розумність юридичних послуг, вартість яких заявлено позивачем до відшкодування, виходячи з конкретних обставин справи, а також докази, надані позивачем на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу.
Надаючи оцінку обґрунтованості заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає, що підготовка позовної заяви та додатків до неї до подання, подання позовної заяви до суду не пов`язано із наданням безпосередньої професійної правничої допомоги.
Здійснення аналізу законодавства, судової практики, роз`яснень державних органів зі спірних питань не є послугами, які пов`язані із оплачуваною правовою допомогою, а відповідні знання адвокати, які надають допомогу, мають знати в силу своєї професії, особливо враховуючи імідж відповідної компанії. Правова допомога не може полягати в оплаті клієнтом навчання чи підвищення кваліфікації адвоката.
Повторний аналіз наявних у матеріалах справи доказів після ухвалення рішення суду першої інстанції, при тому, що відповідний аналіз наявних документів вже здійснювався при підготовці позовної заяви, а також і здійснення підготовки та подання до суду клопотання про пришвидшення розгляду справи, не є об`єктивно неминучими послугами для цілей захисту прав клієнта у суді та здійснюються особами, які надають правову допомогу, на власний розсуд.
Відтак, включення до відшкодування вартості послуг обсягом 2,5 години у суді першої інстанції та 2,5 години у суді апеляційної інстанції колегія суддів вважає безпідставним. З Цих підстав, суд апеляційної інстанції вважає, що заявлені до відшкодування суми 23 348,05 грн (11540,77 грн - у суді апеляційної інстанції, 11807,28 грн - у суді першої інстанції) є необґрунтованими.
Враховуючи відсутність клопотанням відповідача щодо співмірності заявлених до відшкодування витрат, у тому числі і щодо визначеної у договорі погодинної ставки адвокатів,  суд апеляційної інстанції оцінку наведеним обставинам не надає.
Відтак, відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають 156 192,09 (179 540,14-23348,05) грн витрат, понесених на надання правової допомоги у суді першої та апеляційної інстанцій.
Керуючись статтями 34, 132, 139, 243, 252, 311 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ядзакі Україна" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ядзакі Україна" (код ЄДРПОУ 32269989, адреса: 89424, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Минай вул. Туряниці, 7) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС (код ЄДРПОУ 43141471, адреса: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г) 156  192 (сто п`ятдесят шість тисяч сто дев`яносто дві) грн 09 коп понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач          Є.О. Сорочко

Суддя          І.В. Федотов

Суддя          Н.М. Єгорова