П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/3017/22 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Альчук Максим Петрович 
Суддя-доповідач:  Ватаманюк Р.В. 
30 січня 2023 року 
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду  в якому просив визнати протиправною відмову ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області щодо поновлення позивача на посаді та зобов`язати вирішити питання щодо поновлення на посаді з 30.09.2011, поновити спеціальне звання та вирішити питання щодо прийняття на службу в Національну поліцію України.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08.06.2022 позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області викладену в листі № В-118/12/02/2022 від 14.03.2022.
Зобов`язано ліквідаційну комісію УМВС України у Вінницькій області надати роботу ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 6 Законну України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".
В іншій частині позовних вимог, а саме щодо поновлення спеціального звання та вирішення питання щодо прийняття на службу в Національну поліцію України - відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивача виправдано, така підстава є реабілітуючою по своїй суті та передбачена ст. 6 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", як підстава для поновлення громадянина на посаді.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, а не за порушення кримінальної справи. Такий вид припинення служби в органах внутрішніх справ, як звільнення за п. 66 Положення про проходження і служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ є самостійною й спеціальною підставою для звільнення осіб рядового і начальницького складу й факт скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, який став підставою для звільнення.
Крім того вказано, що станом на момент звернення до суду Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області знаходиться в стані припинення. Юридична особа Вінницький районний відділ УМВС України у Вінницькій області ліквідовано, як окрему юридичну особу.
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що  службове розслідування стосовно ОСОБА_1 не проводилось, матеріали службового розслідування відсутні, наказ, який би мав стати підставою для проведення службового розслідування відсутній, висновок службового розслідування не складався.
Також вказано про недотримання порядку та порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування.
Щодо ліквідації юридичної особи вказує на те, що Головне управління Національної поліції, з огляду на свій правовий статус, завдання і обсяг повноважень, по суті, є правонаступником УМВС.  
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою суду від 29.08.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Ухвалою суду від 26.09.2022 призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 01.11.2022 о 09:30 год.
28.10.2022 до суду надійшли клопотання позивача про залучення третьої особи – Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та про вихід суду за межі позовних вимог шляхом скасування наказів щодо звільнення позивача з посади та поновити його на посаді. Також позивачем заявлено клопотання про витребування доказів, зокрема щодо службового розслідування.
Крім того, позивачем подавалася заява про відвід судді, яку хвалою суду від 01.11.2022 визнано необґрунтованою, а ухвалою від 03.11.2022 у задоволенні такої заяви відмовлено.
Розгляд справи перенесено на 29.11.2022 на 09:30 год.
29.11.2022 у судовому засіданні оголошено перерву  до 13.12.2022 о 10:00 год.
13.12.2022 у зв`язку з перебуванням члена колегії на лікарняному розгляд справи перенесено на 17.01.2023 на 09:30 год.
16.01.2023 позивачем надано пояснення щодо порушення процедури проведення службового розслідування.
17.01.2023 у судовому засіданні суд перейшов до розгляду справи в письмовому провадженні.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
ОСОБА_1 з 05.10.2007 по 30.09.2011 працював на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції Вінницького районного відділу управління МВС України у Вінницькій області.
За фактом вимагання хабара (ч. 3 ст. 368 КК України) слідчим відділом прокуратури Вінницької області 28.09.2011 відносно позивача було порушено кримінальну справу.
Управлінням МВС України у Вінницькій області видано накази № 1134 від 30.09.2011 та № 188 о/с від 18.10.2011, на підставі яких позивача звільнено з органів внутрішніх справ, а саме, за вчинення проступку, який дискредитує звання працівників органів внутрішніх справ України, що виразилось у вимаганні та отриманні грошової винагороди. 
10.03.2020 вироком Вінницького міського суду позивача виправдано у зв`язку з недоведеністю винуватості у скоєнні злочину.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26.01.2021 вирок Вінницького міського суду від 10.02.2020 залишено без змін.
У зв`язку з чим, позивачем 19.04.2021 направлено заяву до ГУНП у Вінницькій області, у якій просив скасувати накази, на підставі яких його було звільнено та поновити на службі.
Не отримавши відповідь на свою заяву, 02.03.2022 позивачем повторно направлено заяву до ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області щодо скасування наказів, поновлення у званні та на посаді начальника СДІМ Вінницького районного відділу управління МВС України у Вінницькій області, а також просив вирішити питання щодо прийняття його на службу в Національну поліцію України.
14.03.2022 ліквідаційна комісія УМВС України  у Вінницькій області надала лист № В-118/12/02/2022, яким було відмовлено у скасуванні наказів, поновленні на службі та званні, мотивувавши це тим, що управління МВС України у Вінницькій області та всі підпорядковані підрозділи ліквідовано Постановою КМУ № 730 від 16.09.2015, а тому не існує юридично жодної посади, на яку можна було б призначити позивача.
Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся в суд з цим адміністративним позовом.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову за такими доводами.
Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що позивача виправдано, така підстава є реабілітуючою по своїй суті та передбачена ст. 6 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" від 01.12.1994 № 266/94-ВР (далі – Закон № 266/94-ВР), як підстава для поновлення громадянина на посаді.
Відповідно до статті 6 Закону № 266/94-ВР, громадянин, звільнений з роботи (посади) у зв`язку з незаконним засудженням або відсторонений від посади у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, має бути поновлений на колишній роботі (посаді), а в разі неможливості цього (ліквідація підприємства, установи, організації, скорочення посади, наявність інших передбачених законом підстав, що перешкоджають поновленню на роботі (посаді) - йому має бути надано державною службою зайнятості іншу підходящу роботу. Робота (посада) надається громадянинові не пізніше ніж через один місяць з дня звернення, якщо воно надійшло протягом трьох місяців з дня набрання законної сили виправдувальним вироком або винесення постанови (ухвали) про закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.
Аналіз наведених норм Закону № 266/94-ВР дає підстави вважати, що громадянин, звільнений з роботи (посади) у зв`язку з незаконним засудженням або відсторонений від посади у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, має бути поновлений на колишній роботі (посаді), а в разі неможливості цього (ліквідація підприємства, установи, організації, скорочення посади, наявність інших передбачених законом підстав, що перешкоджають поновленню на роботі (посаді) - йому має бути надано державною службою зайнятості іншу підходящу роботу.
Отже, приписи статті 6 Закону № 266/94-ВР розповсюджуються на осіб, які звільненні з роботи (посади) саме у зв`язку з незаконним засудженням або відсторонений від посади у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.
Згідно матеріал справи, позивача звільнено з органів внутрішніх справ на підставі наказів Управлінням МВС України у Вінницькій області № 1134 від 30.09.2011 та № 188 о/с від 18.10.2011.
Так, згідно наказу від 30.09.2011 №1134 ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за вчинення проступку, який дискредитує звання працівника органів внутрішніх справ України, що виразилось у вимаганні та отриманні грошової винагороди за не притягнена ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності.
Згідно наказу від 18.10.2022 №188 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ згідно з пунктом 66 Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом (за дискредитацію звання рядового і начальницького складу).
Відповідно до пункту 66 Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом від 29.07.1991 № 114  особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.
Отже, з наведеного вбачається, що позивача звільнено зі служби саме через дискредитацію звання рядового і начальницького складу за пунктом 66 Положення № 114, а не через набрання законної сили рішення суду щодо притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, тому норми Закону № 266/94-ВР на вказані правовідносини не розповсюджується.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 09.12.2020 у справі №804/8231/17.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині щодо визнання протиправною відмови відповідача викладеної в листі № В-118/12/02/2022 від 14.03.2022 та зобов`язання відповідача надати роботу ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 6 Законну № 266/94-ВР.
Разом з тим у відзиві на апеляційну скаргу та у своїх поясненнях позивач вказує на те, що службове розслідування стосовно ОСОБА_1 не проводилось, матеріали службового розслідування відсутні, наказ, який би мав стати підставою для проведення службового розслідування відсутній, висновок службового розслідування не складався. Також вказано про недотримання порядку та порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування.
Крім того, позивачем заявлено у суді апеляційної інстанції клопотання щодо виходу за межі позовних вимог шляхом скасування наказів щодо звільнення позивача з посади та поновити його на посаді, а також заявлено клопотання про витребування доказів, зокрема щодо службового розслідування.
Стосовно аргументів позивача щодо проведення службового розслідування та клопотання про вихід за межі позовних вимог шляхом скасування наказів щодо звільнення позивача колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 уже звертався до суду із позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області від 30.09.2011 № 1134 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності";
- визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області від 18.10.2011 № 188 о/с в частині, яка стосується позивача;
- поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України на посаді в Головному управлінні Національної поліції у Вінницькій області, яка за функціональними обов`язками аналогічна або максимально наближена до посади начальника сектора дільничних інспекторів міліції Вінницького районного відділу Управління МВС України у Вінницькій області;
- зобов`язати відповідача виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 30.09.2011 по час поновлення на службі в Національній поліції України.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 29.06.2021 підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнано неповажними, позовну заяву повернуто позивачеві. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 29.06.2021 - без змін (справа № 120/5652/21-а).
При цьому у даній справі предметом спору є відмова ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області щодо поновлення позивача на посаді та зобов`язання вирішити питання щодо поновлення на посаді на підставі статті 6 Закону № 266/94-ВР.
Отже, даний спір розглядається в межах Закону № 266/94-ВР, тоді як скасування наказів щодо звільнення позивача з посади та поновлення його на посаді є іншим спором, який не стосується предмету цього позову.
При цьому у клопотанні позивача про вихід за межі позовних вимог заявник фактично просить задовольнити інший спір, з яким він уже звертався до суду (справа № 120/5652/21-а).
Таким чином доводи позивача щодо недотримання порядку та порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування є безпідставними, оскільки в межах даного спору правомірність прийняття наказів щодо звільнення позивача з посади не переглядається.
Відтак відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про вихід за межі позовних вимог. 
Враховуючи, що результат даного спору не впливає на права та обов`язки Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про залучення третьої особи.
За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню повністю.
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови. 
У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області задовольнити повністю.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 червня 2022 року скасувати та прийняти нову постанову.
В задоволенні позову відмовити повністю.  

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.