ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 березня 2023 року
м. Київ
справа № 263/8245/19
провадження № 51-113 км 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                         ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання  ОСОБА_4 ,
прокурора                               ОСОБА_5 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року про повернення його апеляційної скарги в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1201950000000314, за обвинуваченням 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 лютого 2022 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат у провадженні. 
Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 лютого 2022 року, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 11 листопада 2022 року.
В подальшому апеляційна скарга була направлена місцевим судом до Дніпровського апеляційного суду для розгляду з листом про те, що матеріали судових справ станом на 15 листопада 2022 року, які знаходились в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області, не були вивезені із зони бойових дій та не були передані до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.
Суддя Дніпровського апеляційного суду ухвалою від 21 листопада 2022 року повернув апеляційну скаргу  ОСОБА_6 , на підставі ст. 399 КПК України.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду про повернення його апеляційної скарги у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у цьому ж суді. Вважає висновки суду про те, що апеляційну скаргу подано без додержання норм кримінального процесуального закону необґрунтованими. При цьому, на думку засудженого, повернення його апеляційної скарги порушує його право на справедливий суд та доступ до правосуддя. Вважає, що суд апеляційної інстанції повинен був діяти відповідно до положень ч. 1 ст. 399 КПК України. Зазначає, що ним апеляційну скаргу подано до належного суду, з урахуванням розпоряджень Верховного Суду щодо зміни територіальної підсудності. Стверджує, що відсутність матеріалів кримінального провадження в суді першої інстанції не є підставою для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала. Крім того стверджує, що забезпечення матеріалами кримінального провадження не може покладатись на засудженого.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор, під час касаційного розгляду, вважала за необхідне касаційну скаргу засудженого задовольнити, ухвалу апеляційного суду про повернення апеляційної скарги скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Положенням ч. 1 ст. 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Згідно з приписів п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до офіційного тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеного в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Згідно вимог ст. 24 КПКУкраїни кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року, яка на підставі положень ст. 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства, закріплено принцип доступу до правосуддя.
Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення Європейського суду з прав людини від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).
Поняття «забезпечення права» за своїм змістом є більш широким, ніж поняття «право», яке використовується у главі 31 КПК України (провадження в суді апеляційної інстанції), бо передбачає, крім самого «права», ще й гарантований державою механізм його реалізації. Забезпечення права на апеляційне оскарження включає як можливість оскарження судового рішення, так і обов`язок суду прийняти та розглянути подану апеляцію.
Як убачається з оскаржуваної ухвали, суддя суду апеляційної інстанції дійшов переконання, що апеляційну скаргу ОСОБА_6 слід повернути, оскільки відповідно до вимог кримінального процесуального закону, відсутність матеріалів кримінального провадження є перешкодою для апеляційного розгляду.
Проте колегія суддів не може погодитись з цими висновками  з огляду на таке.
Згідно з вимогами ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені вироки, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 398 КПК України суддя-доповідач, отримавши апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції, протягом трьох днів перевіряє її на відповідність вимогам ст. 396 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Однак в цьому провадженні апеляційний суд повернув апеляційну скаргу ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю матеріалів кримінального провадження, не встановивши жодної з передбачених законом підстав для повернення апеляційної скарги.
Таким чином, під час розгляду справи суд апеляційної інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки неврахування наведеного ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що за приписами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для скасування такого рішення, а тому касаційна скарга підлягає задоволенню.
Під час нового розгляду в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати викладене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК та ухвалити законне й обґрунтоване рішення. 
Керуючись статтями 433, 434, 436-438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня 2022 року про повернення апеляційної скарги скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                         ОСОБА_3