Справа № 374/266/21
Апеляційне провадження №22-ц/824/2257/2023

 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 лютого  2023 року                                                                                                            місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді     Журби С.О., 
суддів                           Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря             Сас Ю.В.,
розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ржищівського міського суду Київської області від 11 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Демецька Світлана Леонідівна про визнання договору розірвання договору іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя недійсним,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання договору розірвання договору іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя недійсним.
У листопаді 2022 року від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову.
В обґрунтування заяви зазначила, що потреба у забезпеченні позову виникла у зв`язку з тим, що на завершальному етапі судового процесу знаходиться судова справа № 374/1/20 між тими ж сторонами та третіми особами (з врахуванням процесуального статусу відповідно до виду оскаржуваного договору) про визнання договору купівлі-продажу недійсним, яка також перебуває у провадженні Ржищівського міського суду Київської області.
Спірний об`єкт в справі № 374/1/20 та № 374/266/21 ідентичний - це будинок, розташований по АДРЕСА_1 , та земельна ділянка розміром 0,10 га, що розташована за цією ж адресою, кадастровий номер 3211300000:69:025:0234, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які належать ОСОБА_3 . В разі задоволення позову в справі № 374/1/20, спірне майно офіційно повернеться до попереднього власника ОСОБА_2 , яка матиме можливість розпорядитися на власний розсуд спірними об`єктами, що унеможливить виконання рішення в справі № 374/266/21, адже позовні вимоги передбачають не лише визнання договору недійсним, а й реституцію, де спірне майно повинно забезпечувати іпотечне зобов`язання. 
Окремо заявник звертала увагу на те, що в справі призначено психіатричну експертизу відносно ОСОБА_2 , психічне здоров`я якої ставиться під сумнів, окрім того представник відповідача не заперечує, що ОСОБА_2 спостерігається у психіатра, поводиться неадекватно, вчиняє непередбачувані дії тощо. Провадження ж у справі № 374/266/21 після вирішення питання про установу, яка буде проводити психіатричну експертизу відносно ОСОБА_2 , буде зупинено на невизначений строк і позивач не матиме можливості звернутись до суду з клопотанням про забезпечення позову і захистити свої інтереси. У даному судовому провадженні ОСОБА_3 виступає в процесуальному статусі третьої особи, тобто не відповідачем, однак є пов`язаною з відповідачем особою, про що свідчать судове провадження між нею та ОСОБА_2 № 374/1/20. Отже, за таких обставин існує очевидна загроза порушення законних прав та інтересів позивача у разі невжиття заходів забезпечення позову,оскільки даний спір є майновим. 
У зв`язку з вищевикладеним просила суд накласти арешт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку розміром 0,10 га, що розташована за цією ж адресою, кадастровий номер 3211300000:69:025:0234,  цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належать ОСОБА_3 .
Ухвалою Ржищівського міського суду Київської області від 11 листопада 2022 року відмовлено у задоволені заяви про забезпечення позову.
 Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач направила апеляційну скаргу, якій зазначила, що оскаржувану ухвалу вважає незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд ухвалу суду скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.
Станом на початок розгляду справи по суті відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
14.02.2023 року до Київського апеляційного суду від приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької Світлани Леонідівни надійшла заява про розгляд справи без її участі.
В судове засідання 23.02.2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явились, про розгляд справи належним чином повідомлялись, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надали.
За результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду проходить до наступних висновків:
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:
Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи може забезпечити позов, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).
Згідно ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням необхідності саме такого заходу, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. 
Як зазначено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи питання про забезпечення позову, суд має пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір, а також існує реальна загроза унеможливлення чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. 
За своєю правовою природою правовий інститут забезпечення позову покликаний гарантувати особам, які беруть участь у справі, реальну можливість ефективного захисту свого права шляхом дійсного виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Саме тому такі заходи покликані забезпечити можливість охорони матеріально-правових інтересів позивача від потенційних недобросовісних дій інших учасників, направлених на ухилення від реального та ефективного виконання судового рішення, в тому числі з метою запобігання труднощам у подальшому виконанні такого рішення. 
Зважаючи на наведені положення, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має дослідити, чи є реальним спір між сторонами, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи запропонований вид забезпечення є співмірним із заявленими вимогами та чи забезпечує він досягнення мети, задля якої ставиться питання про забезпечення позову. Єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є виключно ризик ускладнення/унеможливлення виконання рішення суду у справі або ефективного поновлення прав та інтересів позивача. При цьому жодного питання по суті спору, в тому числі й щодо обґрунтованості позовних вимог, суд на даній стадії не вирішує. 
Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив вимогу про визнання договору розірвання договору іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Демецькою С.Л. 17.12.2018 року за №9452 від 09.12.2019 року недійсним, а також вимогу про відновлення заборони відчуження предмету іпотеки, а саме спірного житлового будинку та земельної ділянки під ним.  
Зважаючи на наведене, запропоновані позивачем заходи забезпечення позову співпадають з однією з позовних вимог, що в будь-якому разі виключає можливість застосування таких заходів забезпечення позову, не зважаючи на їх доцільність чи недоцільність. 
Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Ржищівського міського суду Київської області від 11 листопада 2022 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                                                                С.О. Журба

Судді                                                                                                            Т.О. Писана 

                                                                                                                     К.П. Приходько