ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2278/23 Справа № 172/846/22  Категорія 53 	  	Суддя у 1-й інстанції - Битяк І.Г. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Петешенкової М.Ю.,
суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Другого воєнізованого гірничорятувального загону про стягнення заробітної плати,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з 14 липня 2006 року по 13 жовтня 2022 року працював у Другому воєнізованому гірничорятувальному загоні (далі- ВГРЗ). Згідно з наказом № 170к від 13 жовтня 2022 року був звільнений за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію. 
Позивач зазначає, що відповідно до наданої довідки ВГРЗ відповідач не виплатив йому одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі трьох середньомісячних заробітків, що становить 62 764,86 грн., посилаючись на Галузеву угоду між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості, в якій зазначено, що витрати на сплату одноразової допомоги відносяться на волові витрати підприємства. Крім того планом використання бюджетних коштів на 2022 рік не передбачені кошти на сплату одноразової допомоги при звільненні. До того ж, враховуючи тривалу агресію росії проти України та керуючись Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» тимчасово, на період воєнного стану, наказом командира 2 ВГРЗ від 24 березня 2022 року № 46 зупинено дію положень колективного договору 2 ВГРЗ стосовно сплати одноразової допомоги працівникам 2 ВГРЗ, що мають право на пенсію за віком чи інвалідності (незалежно від віку), при першому звільненні з 2 ВГРЗ. 
Зазначає, що невиплата вказаної допомоги є протиправною, а посилання відповідача як на причину такої невиплати на відсутність коштів, внесення змін до колективного договору та зупинення його дії в частині соціальних гарантій та на агресію росії, не відповідають діючому законодавству. 
Враховуючи вищенаведене, просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 62 764,86 грн. 
Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду мотивовано відсутністю правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано доказів виділення у 2022 році грошових коштів на виплату вихідної допомоги при звільненні у зв`язку з виходом на пенсію та наявність коштів на цю мету у Плані використання бюджетних коштів відповідача. 
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки одноразова допомога у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат є соціальною гарантією згідно Галузевої Угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, яка передбачена п.6.2 Колективного договору 2021-2025, укладеного між 2 ВГРЗ та первинною профспілковою організацією незалежної профспілки гірників 2 ВГРЗ, що гарантована йому до виплати при звільненні чинним законодавством.
У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з 2 ВГРЗ та в подальшому наказом № 170к від 13 жовтня 2022 року був звільнений на підставі ст. 39 КЗпП України за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію. 
Відповідно до п. 6.2 колективного договору Другого воєнізованого гірничорятувального загону на період 2021-2025 роки працівникам 2 ВГРЗ, що мають право на пенсію за віком чи по інвалідності (незалежно від віку), при першому звільнені з 2 ВГРЗ сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі (у тому числі, на підприємствах колишнього СРСР) і середнього заробітку при наявності певного стажу роботи окремо для жінок та чоловіків. Даний пункт договору виконується при наявності коштів, передбачених на ці цілі.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано суду доказів виділення у 2022 році грошових коштів на виплату вихідної допомоги при звільненні, у зв`язку з виходом на пенсію та наявність коштів на цю мету у Плані використання бюджетних коштів відповідача.
Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно статті 2 Закону України «Про колективні договори і угоди» колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях (далі - підприємства) незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають право юридичної особи.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод.
Статтею 15 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.
Відповідно до п. 4 розділу 9 Положення про Другий воєнізований гірничорятувальний загін (нова редакція), оплата праці особового складу 2 ДГРЗ, преміювання, виплата винагород, компенсацій здійснюється згідно з Положенням про оплату праці особового складу Державної воєнізованої гірничорятувальної служби (далі ДВГРС), яке є додатком до Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднанням власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості та чинним законодавством.
Згідно п. 3.2. Галузевої Угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03 липня 2001 року положення Угоди є обов`язковими до застосування при укладенні угод, колективних договорів і індивідуальних трудових договорів для всіх підприємств, що перебувають у сфері дії сторін, незалежно від форм власності та господарювання, (у тому числі тих, що здійснюють свою діяльність на умовах договорів, укладених у рамках державно-приватного партнерства), а також під час розгляду трудових спорів.
Відповідно до п. 15 Галузевої Угоди, працівнику, що має право на пенсію за віком чи по інвалідності (незалежно від віку), при першому звільненні з підприємства (структурного підрозділу, відособленого підрозділу, філіалу, товариства і др.) (незалежно від причин звільнення крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі (у тому числі на підприємствах колишнього СРСР) і середнього заробітку, але не менше: при стажі роботи в галузі понад (років) для жінок для чоловіків - 7,5 - 10 - одного середньомісячного заробітку; - 12,5 - 15 - двох середньомісячних заробітків; - 17,5 - 20 - трьох середньомісячних заробітків. Обчислення середньої заробітної плати для виплати цієї одноразової допомоги здійснювати за аналогією до відповідного обчислення за постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.
Пунктом 6.8 колективного договору 2 ВГСО на період 2016 – 2020 роки передбачено, що працівнику, який має право на пенсію за віком чи по інвалідності, при першому звільненні з 2 ВГСО (незалежно від звільнення, крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку але не менше: при стажі роботи в галузі понад (років) для жінок для чоловіків - 7,5 - 10 - одного середньомісячного заробітку; - 12,5 - 15 - двох середньомісячних заробітків; - 17,5 - 20 - трьох середньомісячних заробітків. Даний пункт договору виконується при наявності коштів, передбачених на ці цілі законами про державний бюджет на відповідний рік та Планом використання бюджетних коштів.
Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що Галузевою Угодою між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03 липня 2001 року та колективним договором 2 ВГСО на період 2016 – 2020 роки в частині соціальних гарантій (соціального захисту), які були чинні на час звільнення позивача з 2 ВГСО, передбачено виплачувати при виході на пенсію при першому звільненні працівнику одноразову допомогу залежно від стажу його роботи на підприємстві.
Із матеріалів справи вбачається, що 2 ВГСО є професійним гірничорятувальним підрозділом Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості України та входить до складу ДВГРС, яка належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.
Отже, дія Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03 липня 2001 року в частині виплати працівникам одноразової допомоги при звільнені розповсюджується на 2 ВГСО.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звільнений з 2 ВГСО 13 жовтня 2022 року за ст. 39 КЗпП України за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію, на час звільнення стаж роботи позивача в вугільної галузі перевищує 20 років. При звільненні відповідач не здійснив нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат.
Враховуючи, що при звільненні з підприємства відповідач зобов`язаний був виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу при звільненні у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, але не сплатив, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.
Визначена позивачем сума вихідної допомоги у розмірі 62 764,86 грн. відповідає Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року із наступними змінами, а тому саме ця сума підлягає до стягнення. Розмір одноразової допомоги відповідачем не оскаржується. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, їх розмір підтверджується належними доказами, які сторонами не оспорюються, тому вимоги про стягнення з 2 ВГСО одноразової допомоги при звільнені у розмірі 62 764,86 грн. підлягають задоволенню. 
Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Разом з цим, відповідно до рішень Європейський суд з прав людини "Кечко проти України", "Ромашов проти України", "Шевченко проти України", реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.
На вказані обставини справи суд першої інстанції уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, тому рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового про задоволення позову в повному обсязі.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з 2 ВГСО на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 488,60 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, -

                                            П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Другого воєнізованого гірничорятувального загону про стягнення заробітної плати - задовольнити.
Стягнути з Другого воєнізованого гірничорятувального загону (код ЄДРПОУ 00159367) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову допомогу при виході на пенсію у розмірі 62 764,86 грн.
Стягнути з Другого воєнізованого гірничорятувального загону на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 488,60 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                                                М.Ю. Петешенкова

Судді:                                                                        В.С. Городнича

О.В. Лаченкова