КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
       
Унікальний номер справи № 757/13384/18-ц 
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8123/2022                 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И
 
            01 листопада 2022 року                                                                                     м. Київ
 
            Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                               судді доповідача                      Білич І.М.
                               суддів                                       Коцюрби О.П.,Слюсар Т.А.
                                при секретарі                          Рагушиній І.В.
                                за участі: 
                    представника заявника         Боката А.В.
                        
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - адвоката Качкурової Світлани Володимирівни, на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року, постановлену під головуванням судді Печерського районного суду м. Києва Підпалого В.В.,
у цивільній справі №757/13384/18-ц за заявою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про заміну сторони стягувача його правонаступником у справі,-
 
в с т а н о в и в:
 
              Судовим наказом Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" суму заборгованості за надані послуги з центрального опалення  у розмірі 11940,05 грн., суму заборгованості за постачання гарячої води у розмірі 24867, 43 грн., 3% річних та інфляційну складову у розмірі 7558,21 грн. та судовий збір 176, 20 грн.
 
              У лютому 2019 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Деснянського районного суду м. Києва з заявою, в якій просило замінити стягувача з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на  Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" у справі № 757/13384/18-ц.
              В обґрунтування заяви посилаючись на те, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ "Київенерго" та КП "Київтеплоенерго" було укладено договори про відступлення права вимоги (цесії) № 603-18 та № 602-18, відповідно до яких ПАТ "Київенерго" відступило, а КП "Київтеплоенерго" набуло право грошової вимоги до боржника з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями) як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів), а також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3 % річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням, та будь-які інші без виключень та обмежень), в тому числі визначені рішеннями суду.
              За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст.ст.  512, 514 ЦК України, звернувся до суду з даною заявою, яку просив задовольнити в повному обсязі. 
              
              Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року в задоволенні заяви відмовлено.
 
              Не погоджуючись з ухвалою суду представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - адвокат Качкурова С.В., подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду  якої просили скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
              В обґрунтування  доводів апеляційної скарги посилається на те, що висновки суду першої інстанції щодо обов`язковості повідомлення боржника про відступлення права вимоги є безпідставними, оскільки відповідно до законодавства заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. 
 
            Представник заявника у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.
            Інші учасники справи про день і час її розгляду повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку в судове засідання не з`явилися, поважність неявки суду не повідомили.
             Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу  у відсутності осіб що не з`явилися в силу вимог визначених положеннями ст. 372 ЦПК України.       
 
            Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши пояснення особи, яка з`явилася до суду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів  приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
 
            Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог суд першої інстанції виходив з того, що заявником обрано процесуальний спосіб вирішення питання, який суперечить вимогам ст. 442 ЦПК України, оскільки заявник звернувся із заявою про заміну стягувача у справі після видачі судового наказу. 
 
              Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 11 жовтня 2018 року між ПАТ "Київенерго" та КП "Київтеплоенерго" було укладено договори про відступлення права вимоги (цесії) № 603-18 та № 602-18, відповідно до яких ПАТ "Київенерго" відступило, а КП "Київтеплоенерго" набуло право грошової вимоги до боржника з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями) як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів), а також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством Додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3 % річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням, та будь-які інші без виключень та обмежень), в тому числі визначені рішеннями суду.
              Звертаючись до суду з даною заявою, заявник, як на підставу для її задоволення, посилався на те, що на підставі вищезазначеного договору він є правонаступником ПАТ "Київенерго" у тому числі щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги за судовим наказом №757/13384/18-ц від 12 грудня 2018 року.
              Так, відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
Як передбачено ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
              Водночас, положеннями ч.ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України встановлено, що у разі у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
              При цьому, вищенаведені положення кореспондуються з положеннями ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
 
              Разом з тим, відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
              Як передбачено вимогами ст.ст. 77, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
              Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
              У даній справі заявник просив замінити сторону «вибулого стягувача» на правонаступника після ухвалення рішення та після видачі судового наказу стягувачу.
              За змістом висновків Верховного Суду у справах N 2-а-3494/11 та у справі N 804/536/18 про те, що заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, застосовні до цієї справи.
              Суд також уважає, що заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і після ухвалення судового рішення до видачі виконавчого листа.
              Водночас, у справі N 910/10031/13 Верховний Суд зазначив, що стадія виконавчого провадження, як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання.
              Також, у справі N 5/128 (постанова від 30.07.2019) Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність виконавчого листа, у якому заявник просить здійснити заміну, унеможливлює здійснення такої заміни.
              Отже,  до видачі виконавчого листа - змінюється сторона (стягувач) у справі, після видачі виконавчого листа і до відкриття виконавчого провадження здійснюється заміна боржника чи стягувача у виконавчому листі, після відкриття виконавчого провадження - заміна сторони виконавчого провадження.
Оскільки за обставинами даної справи судовий наказ видавався, а доказів відкриття виконавчого провадження учасниками справи не надано, зі заявою про заміну процесуального правонаступника стягувача, а саме: із  ПАТ "Київенерго" на КП "Київтеплоенерго"  заявник  до винесення судового наказу у суді першої інстанції не звертався, тому колегія суддів вважає, що не підлягає заміні сторона у даній справі, у якій було видано судовий наказ.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Принцип дистозитивності цивільного процесу повинен застосовуватись і на стадії вирішення процесуальних питань, пов`язаних із виконання судових рішень, про що зазначено у постанові ВС від 16 червня 2021 р. (справа N 0417/7776/2012).
Отже, оскільки КП «Київтеплоенерго» звернулось із заявою про заміну стягувача у справі, суд дійшов цілком правомірного висновку, що заявником обрано процесуальний спосіб вирішення питання, який суперечить вимогам ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».
            Інші доводи апеляційної скарги не спростовують та не впливають на законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення.            
            Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.      
             З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених в апеляційній  скарзі нема.
            
            Керуючись ст.ст.  368, 372,374, 375,381-384,387 ЦПК України, колегія суддів,-
 
п о с т а н о в и л а:
 
            Апеляційну скаргу представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - адвоката Качкурової Світлани Володимирівни залишити без задоволення.
            Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року залишити без змін.
            Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
            Повний текст постанови  складено 30 грудня 2022 року.
 
Суддя-доповідач                                          
 
Судді