ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/2809/20  Номер провадження 22-ц/814/1431/23	Головуючий у 1-й інстанції Рубіжний С.О.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу за апеляційною скаргою адвоката Крижановського Миколи Валентиновича, представника ОСОБА_1 , на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 17 вересня 2021 року (час ухвалення судового рішення з 10:44:26 до 11:14:28; дата виготовлення повного текста судового рішення – 27 вересня 2021 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, і визнання права власності в порядку спадкування за законом 
та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

У травні 2020 ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , звернулась до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким:
встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Харкові; 
встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як двоюрідною внучкою (внучатою племінницею) та двоюрідним дідусем;
визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок, загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обгрунтування позову позивач зазначає, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належав житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.02.2015 року, справа №639/10194/13-ц.
       У зв`язку із смертю ОСОБА_4 за місцем його проживання органами досудового слідства проводилися певні оперативно-слідчі дії оформлювалися відповідні процесуальні документи, в яких помилково прізвище померлого вказане як « ОСОБА_5 ».
У зв`язку з вказаною помилкою у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян в актовому записі про смерть замість прізвища « ОСОБА_6 » неправильно внесено запис прізвища як « ОСОБА_5 » .
Єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_3 (двоюрідна внучка (внучата племінниця)) - дочка, рідного племінника, яка на момент смерті спадкодавця була малолітньою.
ОСОБА_2 , як законний представник ОСОБА_3 звернулась до державного нотаріуса П`ятої ХМДНК для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .
Крім позивача із заявою про прийняття спадщини після померлого звернувся також ОСОБА_1 .
Позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 29 квітня 2020 року, оскільки:
1.Згідно з повного витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00026199198 від 22.04.2020 року прізвище спадкодавця вказано « ОСОБА_5 », а не « ОСОБА_6 »;
2.Згідно наданих документів про родинні зв`язки не підтверджується факт родинних відносин між спадкоємицею ОСОБА_3 та спадкодавцем ОСОБА_7 ;
3.Згідно Глави 10 п.4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року, видача Свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві, але правовстановлюючі документи на спадкове майно спадкоємцем подано не було.
Вказані обставини перешкоджають ОСОБА_2 , як законному представнику малолітньої ОСОБА_3 , належним чином оформити спадщину.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.02.2015 (справа №639/10194/13-ц), яким за ОСОБА_4 визнано право власності на будинок АДРЕСА_1 , також встановлені юридичні факти, які не потребують повторного доказування, а саме: встановлено факт, яким визнано, що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 доводиться матір`ю ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Харкові. Встановлено юридичний факт, яким визнано, що ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , є рідним батьком ОСОБА_4 .
Родинний зв`язок між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , крім рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.02.2015 року (справа №639/10194/13-ц), підтверджується документами, долученим до позову.
За життя ОСОБА_4 не встиг зареєструвати за собою право власності на спірний будинок на підставі рішення суду.
Через вищевказані обставини позивач позбавлена можливості нотаріально оформити спадкові права, тому вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України цивільне право підлягає захисту судом шляхом визнання за нею права власності на вказане спадкове майно.

10 серпня 2021 року ОСОБА_1 подав суду зустрічний позов, згідно якого просив: 
встановити факт смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_1 ; 
встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та полковником ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ;
встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , із спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , понад п`ять років з 2008 року по дату смерті - ІНФОРМАЦІЯ_7 ,
визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4 ;
визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності житловий будинок, загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м., з надвірними будівля та спорудами, що знаходиться з адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 .
В обґрунтування зустрічної позовної заяви, з посиланням на долучені документи і судові рішення, які набрали законної сили (справа№639/10194/13-ц), стверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є троюрідним братом ОСОБА_4 , а сааме у ОСОБА_1 і ОСОБА_4 є спільний предок – ОСОБА_11 , який є батьком їхніх бабусь – ОСОБА_12 і ОСОБА_8 . 
У зустрічному позові наведені аналогічні обставини щодо помилки у написанні прізвища ОСОБА_4 при оформленні документів про його смерть. 
ОСОБА_1 , як троюрідний брат ОСОБА_4 , проживав з ним однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
ОСОБА_1 , проживаючи зі своїм троюрідним братом ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , піклувався про нього, вів спільне господарство, купував продукти харчування, побутові речі, сплачував комунальні послуги.
Окрім, того ОСОБА_1 на підставі нотаріальної довіреності був представником покійного ОСОБА_4 у судах.
ОСОБА_4 за житття не встиг зареєструвати за собою право власності на спірний будинок у зв`язку із накладеною забороною, накладеною у межах розгляду справи №639/10194/13-ц. 
У зв`язку з помилкою в актовому записі про смерть ОСОБА_4 та доведенням родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 останній не встиг подати відповідні документи до нотаріуса та отримати відповідну постанову нотаріуса. Позивач за первісним позовом звернувшись до нотаріуса у якого заведена спадкова справа отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій як наслідок звернулися до суду. Тобто ОСОБА_1 займаючись оформленням, збиранням документів не встиг отримати відмову нотаріуса та звернутися за захистом своїх прав, доведенням, що проживав з спадкодавцем більше п`яти років до дня смерті спадкодавця, встановленням родинних зв`язків.

Ухвалою суду Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 серпня 2020 року обидва позови об`єднані в одне провадження.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 17 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , задоволені.
Встановлено факт смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як двоюрідною онукою та двоюрідним дідусем.
Визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею - 29,0 кв.м., загальною площею - 52,4 кв.м., після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , судовий збір в сумі 1 474 гривні 80 копійок.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовлено за недоведеністю.

Адвокат Крижановський М.В., представник ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1 .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції не дав належної оцінки усім доказам у їх сукупності, зокрема не звернув уваги безпідставно відхилив показання допитаних у суді свідків, які узгоджено і послідовно підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_1 із спадкоємцем останні п`ять років до відкриття спадщини. 

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09.12.2021 року відкрито провадження у справі. 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 23.12.2021 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду та призначено справу до розгляду в апеляційній інстанції у судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду.
Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд. 
Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

У відзиві ОСОБА_13 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Звертається увага, що з урахуванням показань свідків, які допитані судом першої інстанції, ОСОБА_1 не доведено понесені ним витрати з утримання житла, з оплати комунальних послуг, враховуючи, що у будинку не було ні світла, ні газу.
Сам ОСОБА_1 у суді першої інстанції визнав, що він постійно не проживав разом із спадкоємцем на час його смерті.
Наголошується, що в апеляційний скарзі не наведено жодного аргумента проти законності рішення суду першої інстанції у частині задоволених вимог за первісним позовом. 

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 05.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 лютого 2015 року (справа № 639/10194/13-ц), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16 червня 2015 року, задоволений позов ОСОБА_4 , а саме:
встановлений факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 доводиться рідною матір`ю ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Харкові; 
встановлений факт, що померлий ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , є рідним батьком ОСОБА_4 ;
визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
визнано право власності за ОСОБА_4 на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_9 . 
02 липня 2016 року слідчим у складі слідчо-оперативної групи Жовтневого відділення поліції Київського відділу поліції ГУ НП Харківській області здійсненний виїзд за адресою: м. Харків, вул. Григорівська, б. 190. По приїзду на місце події виявлено труп ОСОБА_4 , 1955 р.н. без видимих ознак насильницької смерті (т.1 а.с.10).
Слідчим складено протокол огляду місця події від 02.07.2016 року та внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016220500001738 за попередньою кваліфікацією ч.1 ст. 115 КК України (т.1 а.с.12).
Відповідно до висновку експерта судово-медичної експертизи трупа №1944-Дм/16 гр. ОСОБА_15 , 1955 р.н. причиною смерті стала атеросклеротична хвороба серця з наявними коронакардіосклерозом, що ускладнилась розвитком гострого порушення кровообігу, (т.1 а.с. 14-16)
07.07.2016 року слідчим СВ Жовтневого відділення поліції Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області старшим лейтенантом поліції винесено постанову про закриття кримінального провадження №12016220500001738, внесеного до ЄРДР 02.07.2016 року за ст. 115 КК України, щодо факту смерті ОСОБА_15 , у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, (т.1 а.с.17, 160)
В подальшому було виправлено описку у прізвище та внесено виправлення до постанови від 03.12.2019 про закриття кримінального провадження №12016220500001728, де прізвище « ОСОБА_5 », виправлено на « ОСОБА_6 ». (т.1 а.с.161)
Як вбачається з довідки КП «Жилкомсервіс» від 18.05.2017 року громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 постійно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 07.03.1973 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_7 . Знятий з реєстрації 01.08.16 року у зв`язку зі смертю. (т.1 а.с.70).
Отже, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З відповіді відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області вбачається, що ОСОБА_4 дійсно мешкав та був зареєстрований один, сторонніх осіб в період з 2012 року по липень 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 не мешкало (т.2 а.с.50).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , як спадкоємиця, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до державного нотаріуса П`ятої ХМДНК, який 29 квітня 2020 року виніс постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій (т.1 а.с.26).
Як слідує з витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (т.1 а.с.27,28), свідоцтва про укладення шлюбу, про смерть, про народження (т.1 а.с.29-32) ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , - батько позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним племінником померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Отже, ОСОБА_3 є спадкоємицею четвертого ступеня споріднення як двоюрідна онука ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 .
02 липня 2021 року П`ятою ХМДНК Розторгуєву Ю.В. також видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (т.2 а.с.94).
ОСОБА_1 , як слідує з документів, долучених до зустрічного позову і не заперечується іншими учасниками справи, є троюрідним братом ОСОБА_4 , тобто він відноситься до родичів шостого ступеня споріднення. 

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції визнав доведеними обставини, на які посилався позивач у підтвердження заявлених вимог. 
Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що показання свідків, якими позивач обґрунтовував факт постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті, не є достатніми. 

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:  письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними і достатніми (ст.77- ст.80 ЦПК України).
Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд першої інстанції виконав наведені вимоги закону і дав належну оцінку поданим доказам з урахуванням змісту заявлених вимог і норм матеріального права, які регулюють відносини спадкування. 
Як убачається із зустрічного позову, ОСОБА_1 наполягає, що він є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_4 , оскільки проживав із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. 
Відповідно до статті 1264 ЦК України  у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
У постанові ВС від 24 вересня 2020 року (справа № 644/5818/18) викладений такий правовий висновок щодо застосування норм ст.1264 ЦК України. 
       «Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають  врахуванню правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.  
До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.
Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів:
а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем;
б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.»
У підтвердження факта проживання із спадкодавцем однією сім`єю ОСОБА_1 посилався на показання свідків. 
Допитані в судом першої інстанції свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , показання яких прослухані апеляційним судом в порядку підготовки справи до розгляду, дійсно стверджували у своїх поясненнях, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 проживали однією сім`єю, проте їхні пояснення не містять посилань на факти, з якими частина друга статті 3 СК України пов`язує поняття «сім`я».
Показаннями свідків доводиться лише те, що ОСОБА_1 регулярно надавав матеріальну допомогу ОСОБА_4 , просив сусідів, щоб останні приглядали за ним, регулярно навідувався до будинку ОСОБА_4 та певний час перебував у його помешканні. 
Апеляційний суд погоджується з оцінкою судом першої інстанції показань допитаних свідків про те, що вони (показання свідків) з урахуванням їхнього змісту та за відсутності інших доказів не є достатніми у розумінні вимог ст.80 ЦПК України для встановлення факта проживання однією сім`єю ОСОБА_1 і ОСОБА_4 протягом п`яти років до дня відкриття спадщини. 
Проаналізувавши питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, учасникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, наведені апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд 
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката Крижановського Миколи Валентиновича, представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 17 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 22 березня 2023 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов 

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов