Ухвала
 
17 січня 2023 року 
м. Київ
 
справа № 337/2237/22
провадження № 61-669ск22
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 14 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, визнання права на частку майна,
 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, визнання права на частку майна.
 
Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2022 року у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.
 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 14 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 частково. Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2022 року у цій справі скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 01 вересня 2019 року у сумі 609 379,00 грн. Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на частку ОСОБА_1 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Форестер» у сумі 39 0621,00 грн закрито. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 12 405,00 грн, за подання апеляційної скарги у розмірі 18 607,50 грн, а всього у розмірі 31 012,50 грн. Роз`яснено ОСОБА_2 її право протягом десяти днів з дня отримання нею відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи в частині позовних вимог за якими закрито провадження у цій справі за встановленою юрисдикцією.
 
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 14 грудня 2022 року. 
Вивчивши зміст касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 14 грудня 2022 року, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з таких підстав.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову    суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї   статті.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Відповідно до частин першої, третьої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: 1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; 4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; 5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; 6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; 8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі. Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, як на підставу касаційного оскарження судового рішення, не наводить передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження судового рішення.
 
У силу вимог статті 400 ЦПК України Верховний Суд зобов`язаний перевіряти наявність підстав для відкриття касаційного провадження, зазначених у касаційній скарзі, оскільки перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна                   скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього                   Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Таким чином, Верховний Суд констатує, що подана заявником касаційна скарга не містить належного викладу підстав для оскарження судових рішень в касаційному порядку, тому касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 14 грудня 2022 року підлягає поверненню.
 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 14 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, визнання права на частку майна вважати неподаною та повернути заявнику.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                І. Ю. Гулейков