Справа №587/27/23 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черних О. М.	
Номер провадження 33/816/317/23 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Дейниченко О.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Лопаткіна О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за спільною апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Лопаткіна О.В. на постанову Сумського районного суду м. Суми від 16 лютого 2023 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 20.12.2022 року близько 09-53 години в с. В.Чернеччина по провул. Огородному, Сумського району Сумської області, керував транспортним засобом ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п 2.9. а Правил дорожнього руху України. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1253 від 20.12.2022 року (о 10-25 годині), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвокат Лопаткін О.В. подали спільну апеляційну скаргу, в якій просили скасувати дану постанову, а справу закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянти вказують, що постанова незаконна, оскільки, судом при розгляді даної справи не були дотримані вимоги ст.ст. 7, 245, 251, 252, 256, 266, 268, 280, 283, КУпАП, винесена в порушення норм матеріального та процесуального права, в порушення принципу законності та верховенства права, зазначене в постанові не відповідає фактичним обставинам справи, суд не надав належної оцінки доказам по справі.
Зазначають, згідно до відеозаписів, які наявні у справі, то на них зафіксовано як працівники поліції доставили ОСОБА_1 , до найближчого закладу охорони здоровя, де він в подальшому проходив огляд на стан сп`яніння, при цьому ОСОБА_1 , на вимогу лікаря підписав згоду про проходження психіатричної експертизи в подальшому продув двічі прилад Драгер, на запитання лікаря нарколога чи згодні Ви з результатами продуття приладу Драгер, ОСОБА_1 , не погодився та забажав здати біосередовище на що, отримав відмову від лікаря нарколога в порушення п.9 розділу Ш Наказу 1452/735 від 09.11.2015 року «Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів , що знижують увагу та швидкість реакції» зазначено: п.9 Використання в закладах охорони здоровя для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ. Використання в закладах охорони здоровя технічного приладу ДРАГЕР на думку сторони захисту не передбачено жодним нормативно - правовим актом.
Вказують, що допитаний в судовому засіданні лікар нарколог ОСОБА_2 , не зміг пояснити суду яким нормативно - правовим актом передбачено застосування технічного приладу ДРАГЕР в закладах охорони здоровя та чому він, як лікар, застосовував даний технічний прилад для проведення огляду ОСОБА_1 , а також не зміг пояснити суду чому він як лікар не відбирав біосередовище у громадянина ОСОБА_1 , а відразу видав висновок про алкогольне сп`яніння ОСОБА_1 ..
Сторона захисту вважає, що лікарем - наркологом ОСОБА_2 , при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , 20.12.2022 року о 10 год. 25 хв., було грубо порушено вимоги ст.ст.130 ч.І, 266 КУпАП, а також вимоги спільного Наказу МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року «Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» Постанови КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року, в даних нормативно правових актах не зазначено що, медичний працівник під огляду на стан сп`яніння водія може користуватися тими ж технічними засобами що й працівник поліції на місці зупинки транспортного засобу, тобто приладам (Драгер ).
В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази того що, ОСОБА_1 , є суб`єктом вказаного складу адміністративного правопорушення, оскільки З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , сидить в транспортному засобу, до нього підходять працівники поліції та не з`ясувавши відразу пропонують пройти огляд на стан сп`яніння що, підтверджується відео записами які знаходяться в матеріалах справи.
Висуваючи звинувачення ОСОБА_1 , у керуванні транспортним засобом, в стані алкогольного спяніння без достатньо зібраних доказів, працівники поліції не мали достатніх підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення тому на думку сторони захисту, не сформульована суть звинувачення, а протокол про адміністративне правопорушення за ст.,130 КУпАП, складено з порушенням вимог чинного законодавства.

Вислухавши особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Лопаткіна О.В., які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили задовольнити скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Тобто адміністративне правопорушення – це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.  
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».
Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, відповідно до пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці, вимог наведених вище Правил дорожнього руху України не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у розумінні наведених вище приписів ст. ст. 245, 251-252 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, зокрема такими: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 116666 (а.с. 1), 
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 2), 
- відеоматеріалами на диску (а.с. 3).

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушенні вимог п.2.9. «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Доводи апеляційної скарги в тому, що суд розглянув справу на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, який за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 254, 256 КУпАП є недопустимими, не заслуговують на увагу та не спростовують правильного висновку суду про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення викладено повні відомості щодо особи правопорушника, суть правопорушення, обставини, час та місце вчиненого правопорушення, посилання на відповідний пункт ПДР України та на частину статті та статтю, яка передбачає відповідальність за такі дії, посилання на долучені до протоколу докази, протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП складений та підписаний уповноваженою на те особою – із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП.

Крім того, із дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано подію, що мала місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 116666 від 20 грудня 2022 року відносно ОСОБА_1 , який переглянутий судом апеляційної інстанції при підготовці справи до розгляду, підтверджується, що ОСОБА_1 перебував за кермом заведеного автомобіля з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовлявся виходити з автомобіля, на відео видно, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та забажав пройти огляд в медичному закладі. Також, ОСОБА_1 не заперечував, що він керував траспортним засобом та вживав алкогольні напої «вчора ввечері».
Також, з протоколу вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено його про дату, час і місце судового розгляду складених відносно нього матеріалів, а також в протоколі наявний підпис ОСОБА_1 , що підтверджує його згоду на зміст протоколу (арк.с. 1).
А тому, доводи захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення не містять інформації стосовно підтвердження вини ОСОБА_1 і не містять такої переконливої та однозначної інформації інші докази, що долучені до матеріалів справи, апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки таке твердження не спростовує факту вчинення правопорушення.

Досліджуючи під час апеляційного розгляду пояснення представника КПН СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ОСОБА_2 , який проводив огляд ОСОБА_1 , який суду першої інстанції пояснив, що після проведення огляду ОСОБА_1 за допомогою газоаналізатора Драгер, відбір біосередовища не проводився, оскільки ОСОБА_1 з результатами погодився, заперечень з боку правопорушника не було, на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки ці пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими в суді першої та апеляційної доказами в справі.
Також, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду в медичному закладі, після чого ознайомився з висновком та підписав його без ніяких заперечень.
Тому, вказаним відеозаписом спростовуються доводи апелянта в частині того, що ОСОБА_1 , не погодився та забажав здати біосередовище на що, отримав відмову від лікаря нарколога, а лікар ОСОБА_2 не зміг пояснити суду чому він як лікар не відбирав біосередовище у громадянина ОСОБА_1 , а відразу видав висновок про алкогольне сп`яніння ОСОБА_1 .

Що стосується доводів захисника про те, що використання в закладах охорони здоровя технічного приладу ДРАГЕР не передбачено жодним нормативно - правовим актом, то апеляційний суд зазначає наступне.
Законодавець чітко встановив вимоги до порядку проведення огляду на стан сп`яніння, як на місці, так і в закладах охорони здоров`я, що зобов`язує співробітників поліції, а також медичних працівників таких закладів дотримуватись вказаного порядку, адже за ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.6 ст.266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.
Пунктом 10 Порядку визначено, що огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби за методикою та із застосуванням приладів, дозволених для використання МОЗ України.
Процедура виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чітко регламентована Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.
Зокрема, п.7 розділу ІІІ Інструкції встановлено обов`язкове проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.
Метою такого дослідження у відповідності до п.8 Інструкції, є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Водночас, п.9 розділу ІІІ Інструкції визначено, що використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Тому, проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння лікарем ОСОБА_2 відповідає критеріям відповідності, визначеним у п.10 Порядку та у п.9 розділу ІІІ Інструкції, а отже і вимогам ч.6 ст.266 КУпАП, оскільки огляд особи передбачено і вимірювальною технікою, тобто драгером.

Враховуючи наведене апеляційний суд зазначає, що переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставлять питання апелянти, ними не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено? а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Беручи до уваги вищевикладене, суддя апеляційного суду вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, перебував у стані алкогольного сп`яніння, що ним не заперечується та підтверджується наявними в справі матеріалами, чим порушив вимоги пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху України.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 16 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 рік – залишити без зміни, а апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Лопаткіна О. В. на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.