СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року                                         м. Харків                        Справа № 917/45/22  
          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Тарасова І.В. , суддя  Фоміна В.О.
за участі секретаря судового засідання Дзюби А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (вх.№1433 П) на рішення Господарського суду Полтавської області від 18.10.2022 (рішення ухвалено суддею Кльоповим І.Г. в приміщенні Господарського суду Полтавської області 18.10.2022 об 11:11 год, повний текст складено 20.10.2022) у справі №917/45/22
за позовом Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", вул. Пилипа Орлика, 40-а, м. Полтава, Полтавська область, 36000 
до Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава,36022 
про  визнання недійсним правочину 
ВСТАНОВИВ:
КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом, в якому просило визнати недійсним правочин - заяву Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" №10-72/22441 від 20.10.2021 про зарахування зустрічних однорідних вимог.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.10.2022 у справі №917/45/22 (суддя Кльопов І.Г.) відмовлено у задоволенні позову. 
КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 18.10.2022 у справі №917/45/22 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі позовні вимоги КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" до Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про визнання недійсним правочину – заяви АТ "Полтававодоканал" №10-72/22441 від 20.10.2021 про зарахування зустрічних однорідних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається, зокрема, на те, що вчинення відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою №10-72/22441 від 20.10.2021 суперечить положенням Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 №1730-VІІІ.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" на рішення Господарського суду Полтавської області від 18.10.2022 у справі №917/45/22, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 18.01.2023.
13.01.2023 від позивача надійшла заява про врахування при розгляді даної справи правових висновків, зроблених у судових рішеннях у справі №917/1660/21 між тими ж сторонами.
13.01.2023 від АТ "Полтаваобленерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін. 
У судовому засіданні представник КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. 
Представник відповідача у судове засідання не з`явився.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.06.2011 у справі №18/1407/11 за позовом ВАТ "Полтаваобленерго" до КП Полтавського обласного державного підприємства "Полтававодоканал", про тягнення грошових коштів, позов задоволено частково, стягнуто з комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» на користь ПАТ "Полтаваобленерго" 20122749,60 боргу за використану активну електроенергію, 185152,02грн. боргу за використану реактивну електроенергію, 1652647,92грн. інфляційні збитки за активну електроенергію, 451178,91грн. три проценти річних від простроченої суми за активну електроенергію, 17417,45грн. інфляційні збитки за перетоки реактивної електроенергії, 4537,53грн. три проценти річних за перетоки реактивної електроенергії, 1234762,84грн. пені, 25500грн. витрат по сплаті держмита, 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в задоволенні стягнення в частини пені в сумі 1234762,84грн відмовлено.
На виконання цього рішення видано відповідний наказ.
20.10.2021 АТ “Полтаваобленерго” звернулося до КП Полтавської обласної ради “Полтававодоканал” із заявою про зарахування зустрічних позовних вимог №10-72/22441, зі змісту якої вбачається, що відповідно до наказу Господарського суду Полтавської області у справі №18/1407/11 КП ПОР “Полтававодоканал” має сплатити АТ “Полтаваобленерго” 23509030,25 грн, з них:
- 20122749,60 грн. боргу за використану активну електричну енергію; 
- 1652647,92 грн. інфляційні збитки за активну електричну енергію;
- 451178,91 грн. 3% річних від простроченої суми за активну електричну енергію;
- 17417,45 грн. інфляційні збитки за перетоки реактивної електроенергії;
- 4537,53 грн. 3% річних за перетоки реактивної електроенергії;
- 1234762,84 грн. пені;
- 25500,00 грн. витрат по сплаті державного мита, 236,00 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.
Також, у заяві зазначено, що станом на 08.10.2021 залишок заборгованості КП ПОР “Полтававодоканал” складав: 
- 4537,53грн. 3% річних за перетоки реактивної електроенергії;
- 1652 647,92 грн. інфляційні збитки за активну електричну енергію;
- 17417,45 грн. інфляційні збитки за перетоки реактивної електроенергії;
- 1172 891,65 грн. пені;
- 25500,00 грн. витрат по сплаті держмита;
- 236,00 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.
Загальний залишок заборгованості станом на 08.10.2021 у справі №18/140711 складає 2873230,55 грн.
В свою чергу, АТ «Полтаваобленерго» має заборгованість перед КП ПОР «Полтававодоканал» на загальну суму 138134,45 грн.(135864,45 грн. нарахувань по акту від 22.02.2021, яким виявлено факт порушення по сплаті судового збору), присудженої рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.05.2021 по справі №917/381/21, залишеного в силі постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.10.2021.
АТ “Полтаваобленерго”, посилаючись на приписи ст. 601 ЦК України та ст. 203 ГК України, повідомило КП ПОР “Полтававодоканал” про зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме:
1) зобов`язання КП ПОР “Полтававодоканал” перед АТ “Полтаваобленерго” на суму 138134,45 грн. у частині боргу за інфляційні збитки за активну електричну енергію, що виникла на підставі наказу Господарського суду Полтавської області у справі №18/1407/11. Всього 138134,45 грн.;
2) зобов`язання АТ “Полтаваобленерго” перед КП ПОР “Полтававодоканал” на суму 138134,45 грн. (135864,45 грн. нарахувань по акту від 22.02.2021, яким виявлено факт порушення цілісності пломбування запірної арматури обвідної лінії та 2270,00 грн. витрат зі сплати судового збору) присудженої рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.05.2021 у справі № 917/381/21. Всього – 138134,45 грн.
Таким чином, відповідач повідомив, що припиняються зобов`язання АТ “Полтаваобленерго” перед КП ПОР “Полтававодоканал” на суму 138134,45 грн. на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 21.05.2021 у справі №917/381/21 та припиняються зобов`язання АТ “Полтаваобленерго” перед КП ПОР “Полтававодоканал” на суму 138134,45 грн. в частині інфляційних збитків за активну електроенергію, що виникли на підставі наказу Господарського суду Полтавської області у справі №18/1407/11.
У січні 2022 позивач звернувся з даним позовом про визнання недійсним правочину, в обґрунтування якого посилався на те, що заборгованість перед відповідачем на суму 138134,45 грн. в частині боргу за інфляційні збитки за активну електроенергію, що виникла на підставі наказу Господарського суду Полтавської області, виданому 12.07.2011 по справі №18/1407/11, що є предметом зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою №10-72/22441 від 20.10.2021 підпадає під дію Закону №1730, тобто підлягає списанню відповідно до положень ч. 2 ст. 7 даного закону.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що доказів закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 07.06.2011р. у справі №18/1407/11 у зв`язку з списанням неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на суму основного боргу позивачем не надано, як і не надано доказів того, що заборгованість, яка є предметом спірного правочину (обсяг неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, що підлягає стягненню на підставі рішення суду №18/1407/11 включена до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.
Отже, місцевий господарський суд дійшов висновку, що зарахування АТ “Полтаваобленерго” зустрічних вимог було здійснено у рамках та з дотриманням чинного законодавства України, а доводи позивача про те, що припинення зобов`язання між позивачем та відповідачем шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог суперечить Закону України “Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення” не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а тому не можуть бути покладені в основу рішення.
Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке. 
Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно зі статтею 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї зі сторін.
Статтею 602 Цивільного кодексу України передбачено, що не допускається зарахування зустрічних вимог у випадках, встановлених договором або законом.
Системний аналіз положень статей 6, 12, 13, 602 Цивільного кодексу України дозволяє зробити висновок про те, що свобода сторін в укладенні договору про зарахування зустрічних позовних вимог може бути обмежена у випадках, передбачених законом. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 925/965/16.
За правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги це - одностороння угода, яка оформляється заявою однієї із сторін, згідно вимог ст. 601 Цивільного кодексу України, однак якщо ця угода суперечить вимогам чинного законодавства, то сторона має право звернутись за захистом своїх охоронюваних законом прав з позовом до суду про визнання її недійсною, з урахування ч.1, п. 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України. 
Статтею 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" №1730-VIII від 03.11.2016 (далі – Закон №1730-VIII) в редакції на час вчинення відповідачем оспорюваного правочину, передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.
КП ПОР “Полтававодоканал” належить до підприємств централізованого водопостачання та водовідведення.
Відповідно до ст.1 Закону №1730-VIII заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (до такої кредиторської заборгованості, зокрема, включається заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення), зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії, електропостачальником, оператором системи розподілу (як правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.
Таким чином, врегулюванню відповідно до Закону №1730-VIII підлягає кредиторська заборгованість КП ПОР “Полтававодоканал” перед АТ “Полтаваобленерго” за спожиту електричну енергію, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення.
У даному випадку зобов`язання КП ПОР “Полтававодоканал” перед АТ “Полтаваобленерго” зі сплати інфляційних збитків за активну електроенергію спожиту за період з 01.05.2010 по 30.04.2011 в розмірі 1652647,92 грн, з яких 138134,45 грн є предметом оспорюваної заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, встановлено рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.06.2011 року у справі №18/1407/11, яке набрало законної сили.
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №1730-VIII для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до статті 4 цього Закону не потребує обов`язкового включення до реєстру.
Позивач з 08.06.2017 року перебуває у Реєстрі підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України “Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення” та включений до реєстру на підставі наказу Мінрегіону №142 від 08.06.2017, відомості щодо КП ПОР “Полтававодоканал”.
Ця інформація є загальнодоступною та відкритою (https://www.minregion.gov.ua/wp-content/uploads/2022/04/reyestr_zi-zminamy-vid-09.05.pdf/). 
Згідно ст.7 Закону № 1730-VIII на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.
Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:
- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;
- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.
На заборгованість підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті для виробництва послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення електричну енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають врегулюванню, за умови здійснення розрахунків за поточне споживання електричної енергії протягом останніх трьох місяців поспіль в обсязі не менше 95 відсотків, у такий спосіб:
- неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на зазначену в абзаці першому цієї частини заборгованість, погашення якої здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 6 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону, підлягають списанню;
- неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на зазначену в абзаці першому цієї частини заборгованість, підлягають списанню, за умови повного виконання підприємствами централізованого водопостачання та водовідведення укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.
Колегія суддів зазначає, що із заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог вбачається відсутність основного боргу за активну електроенергію, оскільки АТ “Полтаваобленерго” зазначив, що станом на 08.10.2021 залишок заборгованості КП ПОР “Полтававодоканал” за рішенням суду у справі №18/1407/11 складає 2873230,55 грн., з яких 4537,53грн. 3% річних за перетоки реактивної електроенергії, 1652647,92 грн. інфляційні збитки за активну електричну енергію, 17417,45 грн. інфляційні збитки за перетоки реактивної електроенергії, 1172891,65 грн. пені, 25500,00 грн. витрат по сплаті держмита, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.
Крім того, в матеріалах справи міститься підписаний керівниками та бухгалтерами позивача та відповідача акт звірки взаєморозрахунків від 12.11.2015, відповідно до якого, за рішенням суду від 07.06.2011 у справі №18/1407/11 заборгованість складає: 2873230,55 грн., а саме: пеня за активну електроенергію - 1172891,65 грн.; інфляційні за активну електроенергію – 1652647,92грн.; інфляційні збитки реактивну електроенергію - 17417,45грн.; 3% за реактивну електроенергію – 4537,53 грн., держмито – 25500 грн.; інформаційно-технічне забезпечення - 236 грн.
Колегія суддів враховує, що закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків (частина перша статті 11 ЦК України). В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу.
До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій 
Акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.
Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та  акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. 
Таким чином, сторони зафіксувати суми несплаченої заборгованості боржника станом 01.11.2015 та підтвердили, що основний борг за рішенням суду у справі №18/1407/11 відсутній.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що основний борг в розмірі 20122749,60 грн. за використану активну електроенергію погашений позивачем до 01.06.2021.
Вказані обставини були також встановлені господарськими судами під час розгляду справи №917/1660/21 (рішення Господарського суду Полтавської області від 28.12.2021, постанова Східного апеляційного господарського суду від 04.10.022) між тими ж сторонами. Ухвалою Верховного Суду від 14.12.2022 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ "Полтаваобленерго" на вказані судові рішення.
З огляду на вищенаведене, заборгованість КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" перед АТ "Полтаваобленерго" з інфляційних нарахувань в сумі 138134,45 грн. (за прострочення виконання зобов`язань по сплаті за активну електричну енергію), що виникла  на підставі рішення від 07.06.2011 у справі №18/1407/11 та є предметом зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою №10-72/22332 від 20.10.2021 року, підпадає під дію Закону України №1730-VIII " Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та підлягає списанню відповідно до положень ст.7 Закону № 1730-VIII з часу набрання цим законом чинності.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вчинене АТ "Полтаваобленерго" зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" №10-72/22332 від 20.10.2021 суперечить положенням Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", що є підставою для задоволення позову та визнання такого правочину недійсним відповідно до статті 215 ЦК України, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. 
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про задоволення позову. 
Керуючись статтями 269, 270, 275, 281-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" задовольнити.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 18.10.2022 у справі №917/45/22 скасувати.
Прийти нове рішення.
Позов задовольнити.
Визнати недійсним правочин - заяву Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" №10-72/22441 від 20.10.2021 про зарахування зустрічних однорідних вимог.
Стягнути з Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава,36022, ЄДРПОУ 00131819) на користь Комунального підприємства Полтавської обласної ради  "Полтававодоканал" (вул. Пилипа Орлика, 40-а, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ЄДРПОУ 03361661) 2481 грн. судового збору за подання позовної заяви та 3721,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 26.01.2023. 

Головуючий суддя                                                                     О.О. Крестьянінов

Суддя                                                                                           І.В. Тарасова  

Суддя                                                                                           В.О. Фоміна