ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2023 року
м. Київ
справа № 307/27/20
провадження № 51-2164км22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                            ОСОБА_1 ,
суддів                                                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання          ОСОБА_4 ,
прокурора                                                 ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за  № 12019070160001094 
від 14 листопада 2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця 
та жителя               АДРЕСА_1 , такого, що судимості не має,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, 
за касаційною скаргою першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 02 червня 2022 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від  23 грудня 
2020 року, залишеним без зміни ухвалою Закарпатського апеляційного суду 
від 02 червня 2022 року, ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України 
до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. 
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного судом основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців. 
Вирішено питання про долю речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 14 листопада 
2019 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21104», державний номерний знак НОМЕР_1 , проїжджаючи 
біля будинку № 126 на вул. Головній в с. Вонігово, рухаючись у правій смузі руху 
з смт Буштино у напрямку с. Теребля Тячівського району Закарпатської області, порушив вимоги пунктів 1.2, 1.5, 11.2, 11.3 та 2.3 Правил дорожнього руху та, маючи технічну можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність, у зв`язку з чим не впорався з керуванням транспортного засобу та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на велосипедиста 
ОСОБА_7 , внаслідок чого останній отримав тілесні тяжкі ушкодження, від яких помер.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала, а також позиції інших учасників кримінального провадження
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Як стверджує прокурор, суд апеляційної інстанції порушив вимоги ч. 2 ст. 419 КПК України, оскільки належним чином 
не обґрунтував свого висновку про можливість виправлення засудженого 
без ізоляції від суспільства. Зокрема, вказує, що поза увагою апеляційного суду залишилось те, що ОСОБА_6 керував транспортним засобом в стані сильного алкогольного сп`яніння, на чому також наголошувала сторона обвинувачення 
в апеляційній скарзі, внаслідок чого грубо порушив декілька пунктів Правил дорожнього руху, що призвело до смерті людини, а тому застосування положень ст. 75 КК України під час призначення йому покарання є безпідставним.
У доповненнях до касаційної скарги прокурор зазначає про безпідставне врахування судами обох інстанцій щирого каяття та активного сприяння 
у розкритті злочину як пом`якшуючих покарання обставин.
У запереченнях на касаційну скаргу засуджений, посилаючись на неспроможність викладених у ній доводів, просить залишити ухвалу суду апеляційної інстанції 
без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення.
Позиції учасників судового провадження в судовому засіданні суду касаційної інстанції
Під час касаційного розгляду прокурор підтримав касаційну скаргу сторони обвинувачення з доповненнями до неї.
Мотиви Суду 
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Висновки суду про доведеність винуватості  ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України у касаційній скарзі з доповненнями не оспорюються.
Доводи прокурора про безпідставне застосування до засудженого положень 
ст. 75 КК України, що залишилось поза увагою апеляційного суду, колегія суддів вважає обґрунтованими.
Згідно з вимогами ст. 419 КПК України в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені мотиви, з яких суд виходив, постановляючи ухвалу. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Вказаних вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції 
не виконав.
Відповідно до статей 50, 65 КК України при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Положеннями ч. 1 ст. 75 КК України визначено, що, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу винного, який є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання,на обліках у нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, 
з потерпілим примирився, відшкодував йому шкоду у повному обсязі та останній до нього не має претензій, а також взяв до уваги обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину і добровільне відшкодування завданого збитку, та обтяжуючу покарання обставину - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням наведеного, а також досудової доповіді Тячівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства й на підставі ст. 75 КК України звільнив його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців.
Не погоджуючись із указаним рішенням, прокурор оскаржив його до апеляційного суду, вважаючи, що відсутні будь-які підстави для звільнення ОСОБА_6 
від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки місцевий суд не в достатній мірі врахував те, що ОСОБА_6 керував транспортним засобом у стані сильного алкогольного сп`яніння (концентрація етилового спирту 
в крові - 2,58‰), в населеному пункті перевищив швидкість, за якої не зміг контролювати рух транспортного засобу, виїхав на зустрічну смугу та скоїв наїзд на велосипедиста, внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень помер.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши вирок щодо  ОСОБА_6 , за поданою скаргою залишив його без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - 
без задоволення.
Разом із тим суд апеляційної інстанції належним чином не обґрунтував свого висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства, 
повною мірою не врахував конкретних обставин кримінального правопорушення, 
а також те, що ОСОБА_6 керував транспортним засобом, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, грубо порушив декілька пунктів Правил дорожнього руху, що призвело до смерті людини.
З огляду на наведене рішення апеляційного суду через порушення судом вимог 
ст. 419 КПК України не можна вважати законним та обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суд повинен урахувати наведене в цій постанові, перевірити 
всі доводи, викладені в поданій апеляційній скарзі прокурора, після чого ухвалити законне й  обґрунтоване судове рішення відповідно до вимог процесуального та матеріального законів. У разі підтвердження того ж обсягу обвинувачення, 
за яким ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено, призначене йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України слід вважати неправильним.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури задовольнити частково.
Ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 02 червня 2022 року щодо 
ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                  ОСОБА_3