Номер провадження: 22-ц/813/3024/23 
Справа № 947/30527/20
Головуючий у першій інстанції Бескровний  Я. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.02.2023                                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,                
учасники справи: 
позивач – Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року у складі судді Бескровного Я.В., 
встановив:
У жовтні 2021 року КП «ЖКС «Вузівський» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за період з 01.03.2014 по 01.10.2020 у розмірі 16 216 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач на протязі багатьох років не здійснювала оплату за житлово-комунальні послуги. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.05.2015 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 15.06.2016 у справі №520/10998/13-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за період з 01.03.2009 – 28.02.2014 позов КП «ЖКС «Вузівський» задоволено частково. На підставі судового рішення до особового рахунку 14.08.2016 бухгалтерією КП «ЖКС «Вузівський» винесено коригування по сумі заборгованості у розмірі 6220,39 грн. Остаточна заборгованість за рішенням суду сплачена відповідачами 14.09.2015, 26.07.2016. У зв`язку з заміною програмного забезпечення бухгалтерського обліку КП «ЖКС «Вузівський» помилково ця сума списана повторно у 2017 році, у зв`язку з чим за період з 01.03.2014 по 01.10.2020 сформувалась заборгованість у розмірі 16216,06 грн. з урахуванням оплат та коригування.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з зазначеним рішенням суду, КП «ЖКС «Вузівський» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не прийнято до уваги додаток №5 «Ціна на послуги» до договору №1/56 від 23.05.2017, додаток №5 «Кошторис» до договору №16 від 17.01.2019 та додаток №5 «Кошторис» до додаткової угоди №1 до договору №16 від 17.01.2019, що є суттєвими та важливими доказами в яких зазначається інформація про тариф/ціну в той чи інший період. Апелянт зазначив, що в якості доказів фактичного виконання робіт ним надані акти виконаних робіт з поточного ремонту житлового будинку господарським способом, акти виконаних робіт з прибирання прибудинкової території, акти перевірки вентиляційних каналів, акти загального весняного огляду житлового будинку, акти загального (осіннього) огляду будинку щодо готовності будинку до зими, паспорти готовності до роботи в опальний період, акти з дератизації та дезінсекції, акти з перевірки та прочищення вентканалів із представниками ПАТ «Одесагаз», договори із закупівлі електричної енергії для місць загального користування у будинку та для забезпечення функціонування ліфтного обладнання, які укладені за результатами проведених процедур у відповідності до ЗУ «Про публічні закупівлі", договори на купівлю послуг та товарів необхідних для належного обслуговування будинків, які укладені за результатами проведених процедур у відповідності до ЗУ «Про публічні закупівлі» та ін. Скаржник також зазначив, що виконує роботи з обслуговування житлових будинків згідно затвердженого штатного розкладу, господарським способом за грошові кошти підприємства, що надійшли від споживачів шляхом оплати житлово-комунальних послуг. Квартира, яка належить відповідачу має відкритий особовий рахунок. Відповідач в порушення своїх обов`язків несвоєчасно вносила оплату за надані житлово-комунальні послуги, що суперечить ст. 526 ЦК України і згідно ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від зобов`язань. Позивач утримує на балансі відповідне майно та веде бухгалтерську, статистичну і іншу передбачену законом звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів і утримання, а також забезпечує управління майном і несе відповідальність за його експлуатацію відповідно до закону. На адресу позивача не надходив актів-претензій від відповідача про надання позивачем послуг неналежної якості. 
Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.
Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористалася, процесуальні документи направлені на електрону адресу адвоката Федяєва В.С., який представляв інтереси ОСОБА_1 . 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.
Згідно Статуту комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс "Вузівський", затвердженого рішенням Одеської міської ради N 1449-У від 4 липня 2007 року, засновником КП "ЖКС "Вузівський" є Одеська міська рада.
Відповідно до рішення Одеської міської ради від 5 квітня 2007 року N 1165-У "Про реорганізацію комунальних підприємств …" КП "ЖКС "Вузівський" є правонаступником КП "ДЕЗ "Вузівське" та КП "ДЕЗ "Чубаївське".
Згідно із Статутом КП "ЖКС "Вузівський" предметом діяльності підприємства є організаційне забезпечення поточного утримання, ремонту і благоустрою житлового фонду, нежитлових споруд, інженерного обладнання і прилеглих територій, організація надання різного виду послуг, пов`язаних з експлуатацією, утриманням і ремонтом житлового і нежитлового фонду і отримання прибутку в інтересах Одеської міської ради як засновника.
Розпорядженням міського голови N 97-01 року від 28 січня 2003 року "Про передачу майна в повне господарське відання комунальним підприємствам "Дирекція єдиного замовника" КП "ЖКС "Вузівський" передано у повне господарське відання майно (житлові будинки), у тому числі й будинок, розташований за адресом: АДРЕСА_1 .
Згідно частини 2 статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" КП "ЖКС "Вузівський" здійснює функції виконавця/замовника робіт з утримання будинків, споруд і прибудинкової території (Додаток N 1 до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 28 жовтня 2008 року N 1212 прибирання прибудинкових територій, сходових кліток, підвалів, технічних поверхів та покрівель, технічне обслуговування ліфтів, обслуговування систем диспечеризації, підтримання у робочому стані систем у ліфті біля входу до ліфта та біля телефону диспечера, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливної каналізації, несучих та захисних конструкцій, дератизація, дезінсекція, обслуговування димовентиляційних каналів, поточний ремонт інженерних систем і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього благоустрою, підготовка до експлуатації в осінньо-зимовий період, експлуатація номерних знаків, освітлення місць загального користування, електроенергія ліфтів та ін.), приймає на баланс житлові будинки, їх інженерне обладнання, укладає договори з ремонтно-експлуатаційними підприємствами, енерго-, водопостачальними й іншими спеціалізованими організаціями, які забезпечують функціонування систем життєзабезпечення будинків і прилеглої території.
Згідно пункту 2 статті 14, пункту 3 статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні підприємства в Україні послуги надають по тарифам, затвердженим органами місцевого самоврядування.
Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги в строки, установлені договором або законом.
Відсутність укладеного договору не є підставою для звільнення споживача від оплати житлово-комунальних послуг.
КП "ЖКС "Вузівський" в якості доказів фактичного виконання робіт надав акти виконання робіт з поточного ремонту житлового будинку господарським способом, акти виконаних робіт з прибирання прибудинкової території, акти перевірки вентиляційних каналів, акти загального весняного огляду житлового будинку, акти загального (осіннього) огляду будинку щодо готовності будинку до зими, паспорти готовності до роботи в опалювальний період та інше. Підприємство виконує роботи з обслуговування житлових будинків згідно затвердженого штатного розкладу, господарським способом за грошові кошти підприємства, що надійшли від споживачів шляхом оплати житлово-комунальних послуг.
ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та є споживачем комунальних послуг зазначеної квартири.
ОСОБА_1 як споживач у порушення своїх обов`язків несвоєчасно вносила оплату за надані житлово-комунальні послуги, що суперечить положенням статті 526 ЦК України та згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Заборгованість ОСОБА_1 за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2014 по 01.09.2020 включно визначена у розмірі 16 216,06 грн.
Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що відсутні підстави вважати, що відбулось переривання позовної давності, у зв`язку з чим суд застосував до спірних правовідносин строки позовної давності в межах строку з посиланням на те, що визначений законодавством трирічний строк позивачем було пропущено, клопотання про поновлення строків позовної давності представником позивача заявлено не було. Також суд послався на те, що позивач не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин на яких ґрунтуються позовні вимоги, надана довідка про заборгованість не включає тарифи по яким нараховувалися послуги в певні періоди, а тому не може бути належним доказом.
Проте з вказаними висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.
Саме такої позиції дотримуються суді при розглядів спорів (Постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі N 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі N 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі N 575/476/16-ц).
Суд першої інстанції зазначене не врахував, відмовляючи у задоволені позову з посиланням на положення статті 267 ЦК України, тобто з підстав пропуску строку позовної давності, одночасно дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, що, в свою чергу, є неправильним з огляду на те, що відмовляти в позові через пропуск без поважних причин строку для звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. 
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).
Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень цивільного законодавства, закріплений також у статті 162 ЖК Української РСР.
Тобто, зазначені положення законодавства встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.
З матеріалів справи вбачається, що оплата послуг розрахована на підставі встановлених виконавчим комітетом Одеської міської ради тарифів, рішення органу місцевого самоврядування щодо тарифів є чинними.
Отже, апеляційний суд вважає хибними висновки суду першої інстанції про те, що позивач в обґрунтування наявної у відповідача заборгованості не надав належних та допустимих доказів, а надана довідка про заборгованість не включає тарифи по яким нараховувалися послуги в певні періоди.
Вбачається, що в процесі розгляду даної справи в суді першої інстанції відповідач просив застосувати позовну давність.
Позивачем здійснений розрахунок заборгованості за період з 01.02.2014 по 01.10.2020 року, позов подано 23.10.2020.
Таким чином, позивач має право на стягнення заборгованості з відповідача, починаючи з 23.10.2017. 
З урахуванням вищевикладеного, з відповідача на користь позивача стягненню підлягає сума заборгованості в межах строку позовної давності за період з 23.10.2017 по 01.10.2020 у розмірі 10 525,48 грн., в іншій частині позову слід відмовити.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384  ЦПК України, суд,
постановив:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року скасувати.
Позов Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 10 525,48 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                                      

            Судді: