КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
справа №752/8238/22                                                                      Головуючий у суді І інстанції: Кордюкова Ж.І.
провадження №22-ц/824/3097/2023                                                  Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
21 березня 2023 року                                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Мельника Я.С., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Заєць Арини Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 вересня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дом Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дом Сервіс» звернулося до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , був переданий позивачу, як організації, яка надає послуги з обслуговування житлового будинку та прилеглої прибудинкової території, та знаходиться на його балансі. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 у вказаному будинку, внаслідок чого як споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний брати участь у витратах по утриманню його квартири та прибудинкової території, а також своєчасно і повному обсязі вносити плату за отримані вказані послуги.
01.11.2017 року відповідач уклав з позивачем тимчасовий договір про надання послуг з обслуговування житлового будинку та прилеглої прибудинкової території, договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, договір на компенсацію витрат у зв`язку з використанням електричної енергії та договір про користування тепловою енергією.
Позивач надавав йому вказані житлово-комунальні послуги у зазначеному будинку.
На підставі аналізу нарахувань та оплат по особовому рахунку відповідача встановлено, що він користувався наданими послугами, але не в повному обсязі виконав зобов`язання по їх оплаті.
Станом на 01.01.2022 року через невиконання відповідачем своїх зобов`язань утворилася заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у сумі 9016,62 грн, яку у добровільному порядку відповідач відмовляється сплатити.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, він зобов`язаний сплатити позивачу 3% річних від суми заборгованості у розмірі 148,88 грн та інфляційні втрати у розмірі 430,32 грн.
На підставі викладено, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 9016,62 грн та 3 річних у розмірі 1286,86 грн, інфляційні втрати у розмірі 597,20 грн за період з 01.11.2020 року по 31.12.2021 року та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 вересня 2022 року задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дом Сервіс».
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 листопада 2022 року заяву представника відповідача адвоката Заєць Арини Сергіївни про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13.09.2022 року по цивільній справі №752/8238/22 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дом Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості - залишено без задоволення.
Не погодившись з заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 вересня 2022 року, адвокат Заєць Арина Сергіївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову повністю.
Доводи апеляційної скарги представник відповідача обгрунтовувала тим, що позивач ТОВ "Дом Сервіс" не є суб'єктом (учасником) правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг та не може бути позивачем у справах даної категорії через не набуття відповідного статусу в порядку, встановленому чинним законодонавством. Вказувала, що ТОВ "Дом Сервіс" не надало жодних доказів того, що воно є виконавцем комунальних послуг, не надало відповідних дозвільних документів на здійснення такої діяльності та не може бути виконавцем таких послуг, оскільки відповідач отримує відповідні послуги від інших виконавців комунальних послуг, які надають відповідні послуги. Зазначила, що заборгованість у відповідача відсутня.
Також доводи апеляційної скарги обгрунтовувала тим, що суд першої інстанції не врахував ті обставини, що ТОВ "Дом Сервіс" не направляло і не надавало ОСОБА_1 жодних рахунків (квитанцій), що свідчить про ненадання жодних послуг.
Зазначила, що позовна заява не містить переліку послуг, доказів фактичного надання відповідача житлово-комунальних послуг, відсутні ціна,/тариф на такі послуги, а тому вважає, що позов є безпідставним, а рішення суду першої інстанції необгрунтованим.
02 березня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача до апеляційної скарги.
13 березня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив ТОВ "Дом Сервіс" на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
Як на підставу своїх заперечень позивач у відзив вказував на те, що твердження апелянта про не направлення позивачем квитанцій на сплату житлово-комунальних послуг, не відповідає дійсності, адже позивачем щомісяця направлялись квитанції на сплату житлово-комунальних послуг на електронну адресу апелянта, надану апелянтом при підписанні договору № 273/1 та в паперовому вигляді через поштову скриньку апелянта.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи даний спір і задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем за період з листопада 2020 року по грудень 2021 року були надані послуги по квартирі, власником якої є відповідач ОСОБА_1 , на загальну суму 9016,62 грн, однак свої зобов`язання відповідач ОСОБА_1 , як споживач послуг, належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості на зазначену суму. Крім того, позивач у своєму розрахунку в частині стягнення 3% річних від простроченої суми у розмірі 148,88 грн. та інфляційних втрат у розмірі 430,32 грн. за період з листопада 2020 року по грудень 2021 року відповідно до вимог чинного законодавства обґрунтовано визначив для розрахунку розміри заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, які змінюються кожного місяця за вказаний період і відповідають сумам вказаної заборгованості, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з положеннями ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: - утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; - купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; - поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно до п. 5 ч. 2  ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Згідно із статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:
1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);
2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);
3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);
4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України  від 24 січня 2006 року № 45 власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Із зазначених положень випливає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».
Отже під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Встановлено, що згідно з копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.05.2021 №518495477591 ТОВ «Дом Сервіс» має види економічної діяльності: комплексне обслуговування об`єктів, надання інших допоміжних комерційних послуг, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, електромонтажні роботи, управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту, загальне прибирання будинків, інша діяльність із прибирання будинків і промислових об`єктів, інші види діяльності із прибирання.
Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на балансі та перебуває на обслуговуванні ТОВ «Дом Сервіс», що підтверджується копією акту приймання-передачі житлового комплексу від 19.08.2017.
ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.07.2017 №92394510.
Відповідно до копій тимчасового договору про надання послуг з обслуговування житлового будинку та прилеглої прибудинкової території від 01.11.2017 №273/1, договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 01.11.2017 №273/2, договору на компенсацію витрат у зв`язку з використанням електричної енергії від 01.11.2017 №273/3 та договору про користування тепловою енергією від 01.01.2018 №273/4 ОСОБА_1 та ТОВ «Дом Сервіс» уклали договори, за умовами яких ТОВ «Дом Сервіс» зобов`язалось надавати вказані житлово-комунальні послуги до квартири за адресою: АДРЕСА_3 , а ОСОБА_1 в свою чергу зобов`язався забезпечувати своєчасну оплату таких послуг за встановленими тарифами у строк та на умовах, що передбачені цими договорами.
Згідно з положеннями вказаних договорів оплата рахунку за вказані житлово-комунальні послуги повинна бути проведена до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.
Відповідно до розрахунків, заборгованість ОСОБА_1 за період з листопада 2020 року по грудень 2021 року за житлово-комунальні послуги складає 9016,62 грн.
За цей період відповідач ОСОБА_1 надані послуги оплачував частково.
Згідно з наданим позивачем розрахунком за період з листопада 2020 року по грудень 2021 року сума 3% річних становить 148,88 грн та сума інфляційних нарахувань - 430,32 грн, які були нараховані на щомісячну заборгованість ОСОБА_1 зі сплати житлово-комунальних послуг.
Що стосується заявлених позовних вимог в частині стягнення інфляційних нарахувань у розмірі 430,32 грн та 3% річних за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 148,88 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У постановах ВСУ від 06.06.2012 р. у справі № 6-49цс12 та від 24.10.2011 р. у справі № 6-38цс11йдеться про те, що водночас формулювання ст. 625 ЦКУ, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦКУ нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
ВСУ у своїй постанові від 17.10.2011 р. у справі № 6-42цс11 вказав на те, що проценти, передбачені ст. 625 ЦКУ, не є штрафними санкціями.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність наявності у ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 9016,62 грн, 430,32 грн. - інфляційна складова боргу, та 148,88 грн - 3 % річних, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ "Дом Сервіс" не є суб'єктом правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг відповідно до Закону Україні "Про житлово-комунальні послуги", колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне.
ТОВ "Дом Сервіс" є балансоутримувачем будинку на підставі акту приймання-передачі житлового комплексу за адресою АДРЕСА_1 , з балансу ТОВ "УМК" на баланс ТОВ "Дом Сервіс" від 19 серпня 2017 року (а.с. 10-15 том 1).
Позивач до позовної заяви також додав тимчасовий договір № 273/1 про надання послуг з обслуговування житлового будинку та прилеглої прибудинкової території за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 16-18 т. 1), договір про надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (а.с. 19-23 т. 1), договір № 273/3 на компенсацію витрат у зв`язку з використанням електричної енергії (а.с. 24 т. 1), договір № 273/4 про користування тепловою енергією (а.с. 25-26 т. 1). Вказані договори були підписані між ТОВ "Дом Сервіс" та ОСОБА_1 , в судовому порядку не були оспорені та визнані недійсними.
Тобто у даному випадку між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, за якими у належне ОСОБА_1 житло надавалися житлово-комунальні послуги, які він був зобов`язаний оплачувати, оскільки фактично користувався ними як власник квартири у багатоквартирному житловому будинку.
При цьому відповідач від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, останнім не надано.
Відповідач не представив суду доказів на підтвердження того, що він звертався до позивача з приводу ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, складав відповідні акти-претензії чи викликав представників позивача для перевірки кількості та/або якості наданих послуг у порядку, передбаченому законом.
Нормами Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачено, що виконавець повинен надавати акти виконаних робіт щомісячно щодо фактично наданих послуг споживачу.
Посилання відповідача на неналежне надання позивачем послуг по утриманню будинку та прибудинкової території не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, а тому базується на припущеннях, що заборонено в силу вимог частини шостої статті 81 ЦПК України.
Окрім цього слід зазначити, що від ОСОБА_1 до ТОВ "Дом Сервіс" надходили заяви про виклик, за якими з'явились представники ТОВ "Дом Сервіс", за результатами перевірки 26 листопада 2021 року складено акт, яким підтверджено повноту надання послуг позивачем і спростовані зазначені у заяві ОСОБА_1 про виклик обставини (75-76 том 2).
Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ "Дом Сервіс" не направляло і не надавало ОСОБА_1 жодних рахунків (квитанцій), колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивачем щомісяця направлялися квитанції на сплату житлово-комунальних послуг на електронну адресу відповідача (а.с. 61-67 том 2), як це передбачено п. 2.2 договору № 273/1 відповідно до якого оплата послуг відбувається за рахунком (квитанція), отриманих споживачем на паперовому носії або на електронну адресу, у безготівковій формі на розрахунковий рахунок виконавця.
Суд апеляційної інстанції вважає, що правильність нарахування наявної у відповідача заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, останнім у встановленому процесуальним законом порядку не спростовано. Як і не спростовано факту надання позивачем або надання таких послуг неналежної якості.
Також не підтверджені належними доказами і доводи апеляційної скарги про неотримання повідомлень-рахунків на оплату комунальних послуг та спростовуються матеріалами справи.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.
Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374,375 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Заєць Арини Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено «21» березня 2023 року.

Головуючий суддя                                                                Л.П. Сушко 

Судді                                                                                       В.І. Олійник 

                                                                                                Я.С. Мельник