ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/3081/22
Провадження № 22-ц/4820/196/23
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.
секретар судового засідання Кошельник В.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/3081/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2022 року в складі судді Мазурок О.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна - представник Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:
У лютому 2022 року позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що невиконанням рішення суду у справі № 686/8422/20 йому завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях та переживаннях, які він переніс під час тривалого очікування на виконання рішення суду, розчаруванні в системі органів державної влади України. Позивач посилався, що розмір моральної шкоди, він оцінює в розмірі 10 мільйонів гривень, за 01 лютого 2022 року в період з 22.00 год. по 23.00 год.
Позивач зазначав, що невиконанням рішення суду порушено його право приватної власності, право на справедливий суд та право на відшкодування витрат. Відшкодування моральної шкоди і право на таке відшкодування виникає в силу - статей 23, 1174 ЦК України, ст. 56 Конституції України. Тому позивач просив, стягнути з держави Україна на його користь моральну шкоду у розмірі 10 мільйонів грн., завданої невиконанням рішення суду у справі № 686/8422/20 за 01 лютого 2022 року в період з 22.00 год. по 23.00 год. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2022 року в задоволенні позову відмовлено. 
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як незаконне та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. На його думку, судом першої інстанції не враховано обставини, які мають значення для справи, не надано оцінку доказам, на які посилався позивач. Не враховано факт невиконання судового рішення у справі № 686/8422/20 протягом тривалого часу та спричинену йому в зв`язку з цим моральну шкоду, яка має бути відшкодована в порядку ст. 23 ЦК України та ст. 56 Конституції України. Також апелянт, посилається на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується. Як вказує апелянт, він прагне грошової компенсації за порушене своє право на судовий захист в конкретний вимір часу (проміжок, строк, період). Застосування ефективного способу захисту спричиняє реальне поновлення порушеного права, а в разі неможливості вказаного – забезпечує отримання відповідного відшкодування. ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що в його позові було основне юридичне питання: заявлена шкода за невиконання рішення суду, що є порушенням п.1 ст.6 Конвенції. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що його не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, що є безумовною підставою для скасування рішення.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
У відповідності до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права.
Згідно пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Порядок повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду судового засідання встановлений ст. ст. 128, 130 ЦПК України, відповідно до яких судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.
Положеннями ч. 1, п.1 ч. 2, ч. 3,  ч.5 ст. 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі  неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 відповідно до вимог статей 128, 130 ЦПК України про час і місце судового засідання.
Посилання суду першої інстанції, що позивач направив суду заяву про слухання справи за його відсутності є помилковим. Таке клопотання позивача про проведення підготовчого засідання та слухання справи за його відсутності зазначено позовній заяві, однак окремої заяви про розгляд справи за його відсутності після відкриття провадження в справі та призначення справи до розгляду суду не направляв.
За змістом норм ст. 223 ЦПК обов`язковою умовою розгляду справи за відсутності позивача є його належне повідомлення про час та місце розгляду справи і наявність його відповідної заяви про розгляд справи за його відсутності. 
В даній справі суд першої інстанції мав належним чином повідомити позивача про час та місце розгляду справи і лише після цього взяти до уваги його клопотання в позовній заяві про розгляд справи за його відсутності, однак ці вимоги процесуального закону судом виконані не були..
Зазначене порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, адже ОСОБА_1 обґрунтовує свою апеляційну скаргу неналежним його повідомленням про дату, час і місце розгляду справи.
З огляду на наведене, судове рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 квітня 2022 підлягає скасуванню з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги про порушення прав позивача на належне повідомлення про день і час розгляду є такими, що заслуговують на увагу. 
При вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 по суті апеляційний суд виходить з наступного.
Так, судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайоннного суду від 05 жовтня 2020 року у справі №686/8422/20 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, представник Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди стягнуто з державного бюджету України через Державну казначейську службу на користь ОСОБА_1 10510 гривень моральної шкоди, завданої бездіяльністю Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області.
Рішення суду набрало законної сили 19 січня 2021 року.
На підставі цього рішення 05 лютого 2021 року суд видав виконавчий лист № 686/8422/20, який перебуває на виконанні у Держказначействі відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі – Порядок).
08 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДКСУ у Хмельницькій області із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа в справі № 686/8422/20 від 05.02.2021 року.
Листом № 04-20-10/916 від 09.02.2021 року ГУ ДКСУ просило надати Управління Державної міграційної служби в Хмельницької області відповідні документи (відомості), які можуть бути підставою для зупинення безспірного списання коштів державного бюджету і їх перерахування на рахунок стягувача.
УДМС України в Хмельницькій область повідомило про відсутність підстав для зупинення безспірного списання коштів станом на 22.02.2021 року.
25 лютого 2021 року ГУ ДКСУ надіслало пакет документів щодо безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди на користь ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України.
В матеріалах справи є листи про неодноразові звернення Державної казначейської служби України до Міністерства фінансів України, щодо необхідності збільшення фінансування, що дозволило би виконувати судові рішення.
На теперішній час рішення суду не виконано.
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилався, що саме невиконанням рішення суду в справі № 686/8422/20 в період часу 01 лютого 2022 в період з 22.00 по 23.00 годину йому заподіяну моральну шкоду.
Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
За змістом частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
В силу частини 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначається Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів – з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників – у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень (п.п. 2 пункту 35 Порядку).
Згідно з частинами 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
На потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. Відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).
У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.
Виконання рішень суду про відшкодування шкоди, завданої фізичним та юридичним особам внаслідок незаконних рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, здійснюється відповідно до встановленого порядку. Зокрема, такі рішення виконуються органами Державної казначейської служби України у порядку черговості надходження виконавчих документів шляхом безспірного списання коштів державного бюджету у межах відповідних бюджетних призначень і наданих бюджетних асигнувань.
Право на відшкодування моральної шкоди виникає в особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.
У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як вбачається з матеріалів справи Державною казначейською службою вжито всіх передбачених законодавством заходів, спрямованих на виконання рішення суду в справі № 686/8422/20, а перерахування коштів стягувачам відбувається виключно в зв`язку з наявністю сформованої черги, в якій перебуває виконавче провадження щодо стягнення коштів на користь ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність бездіяльності відповідача.
Оскільки в матеріалах справи відсутні належні, допустимі і достатні докази того, що за 01 лютого 2022 року в період 22. 00 по 23.00 год ОСОБА_1 завдано моральної шкоди внаслідок невиконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2020 року у справі № 686/8422/20, а позивач не довів складу цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності держави Україна перед ним за завдану моральну шкоду, а тому колегія суддів дійшла висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні.
Крім того, позивачем не доведено і заявлений ним розмір моральної шкоди, а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправним діянням заподіювача шкоди та завданою шкодою. У позовній заяві не зазначено будь-яких чітких аргументів щодо фактичних підстав для відшкодування моральної шкоди, крім тверджень про її наявність. Позивач не обґрунтував вимогу про відшкодування державою моральної шкоди, не зазначив фактів (обставин), за яких можна було б стверджувати про порушення прав позивача та про порушення державою конкретних обов`язків.
Разом з тим, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставою для задоволення позову, а посилання ОСОБА_1 на різну судову практику Верховного Суду у цій категорії справ є безпідставними, оскільки для доведення позову про відшкодування шкоди позивач має довести наявність складових цивільно-правової відповідальності і у кожній конкретній справі процес доказування, а отже і правозастосування буде різним. У зв`язку з цим відхиляються й доводи ОСОБА_1 щодо посилання на статтю 6 Конвенції та практику ЄСПЛ.
Враховуючи наведене, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про відмову в задоволені позову.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390  ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна - представник Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 20 січня 2023 року.

Судді А.М. Костенко
Р.С. Гринчук
Т.В. Спірідонова