ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 602/954/22	Головуючий у 1-й інстанції Холява Л.І. 	
Провадження № 33/817/20/23 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю:  
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2022 року, 

в с т а н о в и в:

Постановою Лановецького районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Як визнав суд, ОСОБА_1 , 06 листопада 2022 року о 09 год. 50 хв. по вул. Вишнівецькій в м. Ланівці Кременецького району Тернопільської області керував автомобілем "SKODA OCTAVIA", д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху. 

       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена із порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.
       На думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 180348 від 06.11.2022 р. та відеозапис, долучений до матеріалів справи, не можуть бути належними доказами його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
       Стверджує,що у протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення не відображає суть адмінправопорушення згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП; не зазначено за допомогою якого технічного засобу повинен був проводитись огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.
       Вважає, що поліцейським не було дотримано процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, визначену статтею 266 КУпАП.
       Стверджує, що у оскаржуваній постанові суд самостійно змінив фабулу вчиненого адмінправопорушення.
       Вказує, що працівниками патрульної поліції порушено вимоги п.5 розділу ІІ наказу міністерства внутрішніх справ від 18.12.2018 року № 1026, яким передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення і у процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності виставлених га пристрої дати та часу.
Стверджує, що з доданого до протоколу про адміністративне правопорушення диску неможливо встановити особу, що здійснює відеозапис, а також хронологію та суть подій, що мали місце 06.11.2022 року.
Вважає, що за відсутності у протоколі відомостей про дату та час зйомки, такий фрагмент відео не може слугувати доказом в розумінні ст.251 КУпАП. 
Стверджує, що з урахуванням наведених недоліків відеозйомки участь свідків при проведенні огляду на стан сп`яніння була обов`язковою відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП.
Також звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні належні докази, що стали підставою для зупинки його транспортного засобу та проведення в подальшому огляду на стан сп`яніння.
       Просить скасувати постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2022 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

       Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів просить скасувати постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2022 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
       Апеляційний суд констатує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції проведено у відповідності до розділу IV КУпАП, яким регламентовано порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення.
Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 180348, ОСОБА_1 , 06 листопада 2022 року о 09 голині 50 хвилин по вул. Вишнівецькій в м. Ланівці Кременецького району Тернопільської області керував автомобілем "SKODA OCTAVIA", д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху. 
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
Суть адміністративного правопорушення у протоколі викладена згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП та з урахуванням вимог ст.256 КУпАП.
       
       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.
Вказаним відеозаписом зафіксовано, що причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 було недотримання ним положень Правил дорожнього руху України, якими водієві заборонено керувати із забрудненим номерним знаком (п.2.9в ПДР). Причину зупинки транспортного засобу працівником поліції була водієві повідомлено, з чим він погодився і усуну вказане правопорушення безпосередньо на місці. Надалі працівники поліції повідомили ОСОБА_1 наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння і запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я від чого останній відмовився.
       
Тому доводи апелянта про порушення працівниками поліції вимог ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" щодо відсутності підстав та надуманого приводу для зупинки транспортного засобу є необґрунтованими.
       Твердження апелянта про недотримання працівниками поліції вимог "Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису", затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026, у зв`язку з тим, що відеозапис не є безперервним і на фрагмертах відеозапису відсутня дата та час, вважаю безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічного погляду могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.
Досліджені судом відеозаписи в достатній мірі дають можливість як ідентифікувати особу щодо якої складено протокол про адміністративний правопорушення, так і повністю перевірити процедуру фіксації правопорушення і оформлення результатів виявленого порушення.
Окрім того, апелянт не заперечує подій, що відображені відеозаписом стосовно фіксації працівниками поліції інкримінованого йому правопорушення. 
       За наведених обставин, твердження апелянта про недопустимість як доказу матеріалів відеозапису з нагрудних камер поліцейських, є необґрунтовані.
       Доводи ОСОБА_1 на предмет необхідності залучення двох свідків при фіксації правопорушення, як на підставу скасування судового рішення, є безпідставними.
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Таким чином, участь двох свідків при фіксації правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є необхідною лише за умови неможливості застосування поліцейським технічних засобів відеозапису.
Оскільки в даному випадку працівниками поліції застосовувались технічні засоби відеозапису, тому відсутність двох свідків при фіксації адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , не суперечить вимогам чинного законодавства і не може бути підставою для скасування судового рішення.
       Не відповідають дійсності доводи апелянта стосовно того, що йому не було повідомлено ознаки сп`яніння, оскільки це спростовується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
       Окрім того, мотиви відмови апелянта від проходження огляду на стан сп`яніння, не пов`язані з відсутністю підстав для зупинки транспортного засобу, як він про це зазначає в апеляційній скарзі.

       Мотиви, з яких апелянт вважає, що суд у постанові змінив фабулу вчиненого адмінправопорушення, а також його бачення яким чином повинно бути викладено суть вчиненого правопорушення у адмінпротоколі, є виключно його суб`єктивною оцінкою правових норм, якими регламентується провадження у справах про адміністративні правопорушення, та не можуть бути підставою для визнання протоколу недопустимим доказом і скасування судового рішення. 

       Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
       Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
       Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Лановецького районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2022 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, - 

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя