Ухвала
31 січня 2023 року
м. Київ
справа № 754/13327/21
провадження № 51 - 4288 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року щодо ОСОБА_4 ,  
встановив:
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 10 січня 2023 року касаційну скаргу прокурора було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК ) та надано десятиденний строк для усунення недоліків.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду прокурор направив нову касаційну скаргу проте приписів ст. 427 КПК не дотримався та недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунув.
Підстави для скасування  оскаржуваних рішень касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Так, ухвалу Київського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року щодо ОСОБА_4 , прокурор просить скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок м`якості.
Проте, в поданій скарзі не зазначено, яких саме істотних порушень кримінального процесуального закону з огляду на положення ст. 412 КПК допустився суд апеляційної інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_4 . 
Крім того, ст. 414 КПК визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Однак, в порушення вимог ст. 414 КПК прокурор не наводить обґрунтувань невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_4 , зокрема, не вказує у чому полягає його явна несправедливість.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до положень КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Таким чином, зважаючи на те, що прокурор не усунув недоліків, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року щодо ОСОБА_4 , разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути прокурору.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5                                           ОСОБА_2                                                    ОСОБА_3