ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року	Львів	Справа № 348/2000/17 пров. № А/857/15931/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Довгої О.І., Шавеля Р.М.,
при секретарі судового засідання:                              Пославському Д.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2022 року (суддя Солодовніков Р.С., ухвалену в м. Надвірна) у справі №348/2000/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання відповідача до вчинення певних дій,-  
                                                             ВСТАНОВИВ:
04.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про зокрема зарахування до стажу роботи, що надає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці іншого стажу, у відповідності до вимог Закону України від 15.12.1992 №2862-ХІІ «Про статус суддів».
Постановою Надвірнянського районного суду від 13 жовтня 2017 року у справі № 348/2000/17 (набрала законної чинності 20.12.2017) визнано дії Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області протиправними в частині встановлення ОСОБА_1  щомісячного грошового утримання в меншому розмірі, без врахування половини строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті з 01.09.1984 року по 30.06.1988 року, що становить 1 рік 10 місяців, календарного періоду проходження строкової військової служби з 06.05.1978 року по 03.05.1980 року1 рік 11 місяців 28 днів, а також щодо відмови з 01.10.2017 року у нарахуванні до розміру довічного грошового утримання 20% надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського. Зобов`язано Надвірнянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати  ОСОБА_1  до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті з 01.09.1984 року по 30.06.1988 року, що становить 1 рік 10 місяців, календарний період проходження строкової військової служби з 06.05.1978 року по 03.05.1980 року1 рік 11 місяців 28 днів, що в загальному становить 3 роки 9 місяців 28 днів. Зобов`язано Надвірнянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в збільшеному на 20 % розмірі, як жителю населеного пункту, що має статус гірського, починаючи з 01.10.2017 року, відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні»
Як вбачається з матеріалів справи, а саме за відомостями пенсійного органу від 22.09.2022 року постанова Надвірнянського районного суду від13 жовтня 2017року у справі №348/2000/17 виконана Головним управлінням в повному об`ємі, що підтверджується протоколом 173572 від 26.01.2018 року, розрахунком та перерахунком щомісячного грошового утримання.
В подальшому, 14.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дії і зобов`язання до вчинення певних дій, а саме зарахування до стажу роботи, що надає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці іншого стажу, у відповідності до вимог іншого закону, який встановлює гарантії суддям у відставці - Закону України від 02.06.2016 №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів».
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року у справі № 300/2328/20 визнано протиправною та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №178 від 18.05.2020 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1  щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки Івано-Франківського апеляційного суду 16.03.2020 №04-12/109-20, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. 
Як вбачається з матеріалів справи, а саме за відомостями пенсійного фонду від 11.10.2022 року на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року Головним управлінням ОСОБА_1 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Відповідно, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на виконання рішення суду проведено з врахуванням пункту 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яким передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується суддям у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. На виконання рішення суду ОСОБА_1 здійснено перерахунок та виплату щомісячного довічного утримання згідно із довідкою Івано-Франківського апеляційного суду від 16.03.2020 №04-12/109-20 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. Розмір щомісячного довічного, грошового утримання з 19.02.2020 року складав 155379,84 грн. (184976,00 х 70 %), до якого зараховано підвищення за проживання в гірському населеному пункті (25896,64 грн.).
В подальшому, за результатами перевірки правильності здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання пенсійним фондом у червні 2021 року здійснений перерахунок, а саме встановлено суддівський стаж судді ОСОБА_1 - 26 років, що відповідає 62 відсоткам згідно із статтею 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№ 1402-УШ від 02.06.2016 ), якою передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Розмір довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року зменшився і складав 137622,14 грн. (184976,00 х 62 %), до якого зараховано підвищення за проживання в гірському населеному пункті (22937,02 грн. - на виконання рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.10.2017 в справі №348/2000/17).
З матеріалів справи вбачається, що виплату нового розміру довічного грошового утримання судді у відставці було проведено в липні 2021року, (підтверджується розрахунком та перерахунком щомісячного грошового утримання від 06.07.2021 року (а.с. 121-125)).
Зазначений перерахунок  ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проведений на виконання рішення суду в іншій адміністративній справі №300/2328/20 на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року за участі іншого відповідача.
Встановлено, що під час проведення зазначеного перерахунку при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання відповідачем зменшено розміру довічного грошового утримання судді у відсотковому значенні з 70% до 62%, прийнято до уваги лише трудовий стаж на посаді судді - 26 років 03 місяці 6 днів.
ОСОБА_1 не погодившись з діями відповідача щодо зменшення розміру довічного грошового утримання судді у відсотковому значенні, щодо зменшення стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, 23.08.2022 року звернувся до Надвірнянського районного суду із заявою в порядку статті 382 КАС України, в якій просив встановити судовий контроль за виконанням рішення суду у справі 348/2000/17 за позовом ОСОБА_1  до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним дії та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2022 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 13.10.2017 у справі №348/2000/17 залишено без задоволення.
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач- ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана ухвала винесене з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи, просить її скасувати та задовольнити заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він подав скаргу начальнику Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо невиконання рішення суду, на яку надійшла письмова відповідь від 19.08.2021 року про правомірність їхніх дій, з посиланням на неіснуючі зміни, внесені рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року до ЗУ »Про судоустрій і статус суддів». Вважає, що оскільки такі зміни рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року до ЗУ »Про судоустрій і статус суддів» щодо неврахування до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці половину строку навчання у ВУЗІ та календарний період проходження строкової військової служби не вносились, то вважає позицію Головного управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області як умисно сфабриковану й неправдиву, з метою умисного невиконання постанови Надвірнянського районного суду Івано- Франківської області від 13.10.2017 року.
Вважає, що суд не надав оцінки таким доказам із-за неналежної підготовки до розгляду справи, а натомість зазначає, що 14.09.2020 року позивач звернувся до Івано- Франківського окружного адміністративного суду про зарахування до стажу роботи «іншого стажу» у відповідності до вимог «іншого закону» з посиланням на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 року в справі №300/2328/20, на якому суд в подальшому обґрунтовує своє рішення, хоча воно ніяк не стосується зарахування до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці половину строку навчання у ВУЗІ та календарний період проходження строкової військової служби, оскільки дане питання вирішено постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.10.2017 року. Апелянт зазначає, що в поданих суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області письмових поясненнях відповідач визнає факт невиконання постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.10.2017 року, щодо зарахування до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці половину строку навчання у ВУЗІ та календарний період проходження строкової військової служби. Однак вважає, що суд першої інстанції не бере до уваги даний доказ у постановленій ухвалі. 
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу ухвалу суду першої інстанції вважає законною та просить залишити її без змін.
В судовому засіданні апелянт надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив оскаржувану ухвалу скасувати та задовольнити заяву про встановлення судового контрою за виконанням рішення суду.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі. 
Протокольною ухвалою суду від 12.01.2022 продовжено строк розгляду справи на 15 днів.
Заслухавши суддю-доповідача, апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до  висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного
Частинами 1-3 ст.382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.
Відтак суд першої інстанції вірно зазначив, що судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подачі звіту та накладення штрафу. Поряд з тим, такий захід судового контролю підлягає до застосування у разі не виконання суб`єктом владних повноважень рішення суду, а з аналізу викладених норм випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на виконання постанови Надвірнянського районного суду від 13.10.2017 року по справі №348/2000/17 надані протокол і довідки про проведення перерахунку,  а тому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції що наведене свідчать про виконання зазначеного судового рішення.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що забезпечуючи судовий контроль щодо виконання рішення, суд здійснює перевірку виключно в межах обставин досліджених та встановлених судовим рішенням. Суд не може надавати оцінку новим доводам та керуватися новими доказами у даній справі, відповідно які не були предметом судового дослідження та висновки суду з цього питання не здійснювались.
Протилежний підхід призведе до переоцінки обставин у справі та змісту судового рішення, що є неприпустимим.
З матеріалів справи вбачається, що постанова Надвірнянського районного суду від 13 жовтня 2017 року у справі № 348/2000/17 виконана відповідачем Надвірнянським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у відповідності до вимог Закону України від 15.12.1992 №2862-ХІІ «Про статус суддів».
Разом з тим, після виконання судового рішення, позивачем проведений перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі іншого судового рішення (Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року у справі № 300/2328/20) за участю іншого відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у відповідності до норм іншого закону (Закону України від 02.06.2016 №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів»).
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що при проведенні перерахунку, з яким не погоджується позивач, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, враховує положення Закону України від 02.06.2016 №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», яке не було предметом розгляду постанови Надвірнянського районного суду від 13 жовтня 2017 року у справі №348/2000/17.
Відтак, враховуючи викладене суд першої інстанції вірно зазначив, що постанова Надвірнянського районного суду від 13жовтня 2017року у справі №348/2000/17 не стосувалася питань зменшення відсотку грошового утримання судді та зменшення стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі норм Закону України від 02.06.2016 №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», з яким на теперішній час не погоджується позивач, отже стосується інших спірних правовідносин, а також інших учасників спору.
Тому, враховуючи, що постанова суду фактично виконана Надвірнянським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, а позивач не погоджується із обставинами, які не були предметом дослідження при розгляді зазначеної справи і щодо яких судовим рішенням при зобов`язанні суб`єкта владних повноважень до вчинення дій, не наводились відповідні висновки, вірним є висновок суду першої інстанції, що вирішення порушених питань можливе лише шляхом ухвалення рішення суду за наслідком розгляду вимог у порядку позовного провадження, а не шляхом постановлення ухвали за заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення, поданою в порядку ст.382 КАС України у адміністративній справі № 348/2000/17.
Враховуючи все наведене вище, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність правових підстав для прийняття ухвали на підставі ст.382 КАС України.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,- 
                                                     ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2022 року у справі №348/2000/17 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 20.01.2023