Номер провадження: 22-ц/813/2480/23 
Справа № 499/395/21
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 19

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2021 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» в собі генерального директора Іжаковського Олега Валерійовича до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту, –
ВСТАНОВИВ:

19 травня 2021 року позивач звернувся з позовом до Іванівського районного суду Одеської області, в якому просив: стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість за Кредитним договором №11222672000 від 26.09.2007 у розмірі: 154 089,35 грн; стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі: 2 311,34 грн; стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» понесені витрати на правову допомогу у розмірі: 20 000,00 грн. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та АКІБ «Укрсиббанк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11222672000 від 26.09.2007, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 59 500,00 доларів США зі сплатою 10,5% річних. Зазначає, що з метою забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банк та ОСОБА_2 уклали Договір поруки №144565 від 26.09.2007, за умовами якого Поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання Позичальником в повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала належним чином, заборгованість не погасила. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість, яку в добровільному порядку сплачувати не бажає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути суму заборгованості з відповідача (т. 1, а.с.1-7).
28 травня 2021 року ухвалою Іванівського районного суду Одеської області цивільну справу за позовною заяву ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту, передано для розгляду за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси (т. 1, а.с. 112-114).
16 вересня 2021 року заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси позовні вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» в собі генерального директора ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту задоволено. Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість за Кредитним договором № 11222672000 від 26.09.2007 у розмірі: 154 089,35 грн; стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі: 2 311,34 грн; стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» понесені витрати на правову допомогу у розмірі: 20 000,00 грн (т.1, а.с. 145-149).
19 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2021.
17 листопада 2021 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (т. 1, а.с. 220-222).
20 грудня 2021 року канцелярією Київського районного суду м. Одеси зареєстровано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2021 року, яка була направлена на адресу районного суду засобами поштового зв`язку. Апелянт не погоджується з оскаржуваним заочним рішенням, вважає його незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 коротко виклав обставини справи та звернув увагу на те, що у 2010 році первісний кредитор у зв`язку із погашенням позичальником кредиту видав йому довідку про відсутність з боку Банку матеріальних претензій до ОСОБА_1 , а також зазначив, що дана довідка наявна в матеріалах справи. Апелянт повідомив, що відповідно до заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 липня 2015 року в цивільній справі №520/12472/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 було звернено стягнення на предмет іпотеки – квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу на праві власності, шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на дане нерухоме майно. Проте, апелянт зауважив, що у подальшому рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.02.2021 в справі № 520/12472/14-ц (провадження №2/947/826/21) відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 .. Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що сума кредиту була надана у доларах США, а інфляційні втрати та 3% річних стягнуті у гривнях з суми, що була перерахована позивачем по курсу долара США до гривні, у тому числі зі штрафними санкціями. Апелянт вважає, що був позбавлений права, у зв`язку із необізнаністю про розгляд справи у суді першої інстанції, заявити клопотання про застосування строків позовної давності, а тому просить про їх застосування в апеляційній скарзі. На підставі викладеного, апелянт просив скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.09.221 та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (т. 2, а.с. 1-30).
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Апеляційне провадження в справі було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
09.01.2023 від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» надійшов відзив на апеляційну скаргу. Позивач зазначив, що при поданні позовної заяви позивачем був наданий розширений розрахунок заборгованості за кредитним договором № 11222672000 від 26.09.2007. В розрахунку заборгованості відображені ті суми коштів по заборгованості за кредитним договором, які існували у відповідача на момент переходу права вимоги до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». В розрахунку заборгованості вказано нарахування 3% річних та зазначено формулу нарахування, а також вказано розрахунок інфляційних збитків. Позивач зазначає, що разом з позовом були надані всі необхідні докази, які підтверджують наявність заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором. Факт отримання коштів ОСОБА_1 не оспорювався, договір ним виконувався. Разом з тим, відповідач не виконував зобов`язання належним чином в результаті чого утворилась заборгованість. З огляду на те, що позичальником було прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Щодо позовної давності позивач зазначає, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, а тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували такому позову. Тому позивач просить апеляційний суд залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Приймаючи оскаржуване заочне рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що:
за період користування кредитними коштами, Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість Позичальника за Кредитним договором в повному обсязі не погашена;
нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові (постанови Верховного Суду України від 06 червня 2012 у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 у справі 6-42цс11);
внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор дістає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому право подати позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу та звертає увагу на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Як вбачається з матеріалів справи, 26 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11222672000, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 59 500,00 доларів США зі сплатою 10,5% річних (т. 1, а.с. 9-13, 19, 20-28). 
26.09.2007 АКІБ «УкрСиббанк» та поручитель ОСОБА_2 уклали Договір поруки № 144565, за умовами якого Поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання Позичальником в повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом (т 1, а.с. 29-30).
08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого Банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором (т. 1, а.с. 35-72).
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.07.2015 в справі № 520/12472/14 позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 був задоволений. Суд вирішив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» за Договором про надання споживчого кредиту № 11222672000 від 26.09.2007 року в загальному розмірі 1201579,13 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № б/н від 26.09.2007 року, а саме – на однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить  ОСОБА_1 на праві приватної власності, шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 161-163).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.12.2019 вказане рішення було скасоване. В подальшому, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.02.2021 в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» було відмовлено. Постановою Одеського апеляційного суду від 29.08.2022 рішення від 22.02.2021 було залишене без змін.
23.09.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір №Z306/K про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 11222672000 від 26.09.2007 та Договором поруки №144565 від 26.09.2007 (т. 1, а.с. 73-78).
Також з ЄДРСР вбачається, що  ОСОБА_1 звертався до суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №67933330 від 16.12.2021 року, справа № 420/27252/21. В рамках цієї справи встановлено, що 16 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Юрієм Сергійовичем відкрито виконавче провадження ВП №67933330 з примусового виконання виконавчого напису №18678 виданого 29 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ: 36799749) загальну суму заборгованості – 945800,00 грн, що виникла за кредитним договором №11222672000 від 26.09.2007 року, укладеним з акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк». 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 позов ОСОБА_1 залишений без задоволення. 
В додатках до позовної заяви позивач надав розрахунок заборгованості, в якому вказано, що станом на дату покупки (26.09.2018) заборгованість по основній сумі кредиту складає 58 314 дол США, станом на дату розрахунку (22.02.2021) - 58 314 дол США, еквівалент в гривні – 1623858,3 грн. Заборгованість по відсоткам 57 822,12 дол США, - 57822,12 дол США, - 1610161,01 грн відповідно. 3% річних станом на 22.02.2021 - 5253,05 дол США, що еквівалентно 146280,63 грн. Подвійна облікова ставка НБУ – 7808,72 грн (т. 1, а.с. 31-32).
Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 3 цієї статті учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Змагальність цивільного процесу передбачає активну процесуальну позицію сторін в справі та, відповідно, покладає обов`язки на учасників подавати докази, клопотання, заяви, вчиняти відповідні процесуальні дії з метою доведення власної позиції та спростування позиції опонента. Роль суду за концепцією змагального процесу полягає у балансуванні інтересів сторін, сприянні в реалізації процесуальних прав та обов`язків учасників справи тощо. При цьому суд наділяється активною процесуальною позицією лише в деяких виключних випадках з огляду на характер та предмет спору. В інших випадках за загальним правилом саме на сторони покладається обов`язок вчинення процесуальних дій з метою доведення відповідної позиції. 
За загальним правилом тягар доказування в цивільному процесі покладається на позивача, відповідач, в свою чергу, має спростувати надані позивачем докази в передбаченому цивільним процесуальним кодексом порядку. 
За обставинами даної справи позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом не надав належних та достатніх доказів, які б підтверджували наявність заборгованості за основним боргом та за відсотками у відповідному розмірі. З наданого позивачем розрахунку 3% річних та пені не вбачається чи сплачував відповідач грошові кошти на погашення кредитної заборгованості при тому, що позивач зазначає в своєму позові, що відповідач здійснив часткове погашення заборгованості. 
При цьому, апеляційний суд враховує, що позивач зазначає загальну суму боргу відповідача в розмірі 1623858,3 грн за основним боргом та 1610161,01 грн за відсотками. В той час як за обставинами цивільної справи № 520/12472/14 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки кредитор зазначав суму заборгованості в загальному розмірі 1201579,13 грн, а відповідно до справи № 420/27252/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 виконавчий напис приватного нотаріуса був виданий на загальну суму заборгованості – 945800,00 грн.
Оскільки позивач не надав детального розрахунку заборгованості чи будь-яких інших доказів, на підставі яких може бути встановлений дійсний розмір заборгованості відповідача та нарахування 3% річних на таку суму відповідно, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. При цьому, апеляційний суд зауважує, що у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти (постанова Верховного суду України від 01.03.2017 у справі № 6-284цс17, постанова ВП ВС від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц, постанова КЦС ВС від 03.03.2021 в справі № 130/2604/18).
Разом з тим, ухвалюючи оскаржуване заочне рішення суд першої інстанції не в повній мірі перевірив обставини, які мають значення для справи та не врахував вище наведених обставин, в результаті чого дійшов передчасних висновків по суті спору.
При вирішенні цивільного спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог, встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають з встановлених обставин та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин (постанова ВП ВС від 08.06.2021 року, справа № 662/397/15-ц).
Апеляційний суд зауважує, що готуючи справу до розгляду, суд повинен визначити: обставини, які мають значення для справи, та факти, що підлягають встановленню і покладені в основу вимог і заперечень; характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги; матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини; вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів; визначити коло доказів відповідно до характеру спірних правовідносин і роз`яснити, якій із сторін слід довести певні обставини; вжити заходів для забезпечення явки в судове засідання, а також сприяти врегулюванню спору до судового розгляду (п. 2 постанова пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження в справі до судового розгляду» № 5 від 12.06.2009 року). Вказані дії суддя вчиняє в порядку ст. 197 ЦПК України. 
Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2021 року – скасувати та ухвалити нове.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» в собі генерального директора Іжаковського Олега Валерійовича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту – залишити без задоволення.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду                         А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький