Номер провадження: 22-ц/813/551/23 
Справа № 499/387/18
Головуючий у першій інстанції Погорєлов І.В.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 57

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді ДришлюкаА.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Одесі справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року про задоволення скарги в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, стягувач: ВАТ «Державний ощадний банк» в особі Іванівського відділення №5437, зацікавлена особа – головний державний виконавець Роздільнянського міжрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області Цепак О.Я., –

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Іванівським районним судом Одеської області 08.06.2010 по справі №2-48 про стягнення з нього, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ВАТ «Державний ощадний банк» в особі Іванівського відділення №5437 заборгованості за кредитом в сумі 176628,94 грн та постанову про звернення стягнення на пенсію від 09.08.2017, ВП №53530569 (т.1, а.с 1-13).
17 вересня 2018 року ухвалою Іванівського районного суду Одеської області (головуючий - суддя Погорєлов І.В.) скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, стягувач: ВАТ «Державний ощадний банк» в особі Іванівського відділення №5437, зацікавлена особа – головний державний виконавець Роздільнянського міжрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області Цепак О.Я. - задоволено. Визнано дії головного державного виконавця Роздільнянського міжрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області Цепака О.Я. в частині відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом №2-48 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ВАТ «Державний ощадний банк» в особі Іванівського відділення № 5437 заборгованості за кредитом в сумі 176628, 94 грн протиправними. Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2018 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Іванівським районним судом Одеської області 08.06.2010 по справі №2-48 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ВАТ «Державний ощадний банк» в особі Іванівського відділення №5437 заборгованості за кредитом в сумі 176628, 94 грн та постанову про звернення стягнення на пенсію від 09.08.2017, виконавче провадження №53530569 (т.1, а.с 117-120).
19 жовтня 2018 року представник Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року (т.1, а.с 129-165).
27 лютого 2019 року постановою Одеського апеляційного суду (головуючий-суддя Журавльов О.Г., судді Комлева О.В., Кравець Ю.І.) апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задоволено частково. Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року скасовано, постановлено нове судове рішення. У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Розділянського міжрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області Цепак О.Я. відмовлено. Компенсовано публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» судові витрати в розмірі 1762,00 грн. за рахунок Держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (т.1, а.с 199-205).
28 березня 2019 року канцелярією Верховного Суду Касаційного цивільного суду зареєстровано касаційну скаргу ОСОБА_1 (т.2, а.с 1-14). 05 серпня 2020 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (головуючий-суддя Крат В.І.) касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року скасовано. Справу № 499/387/18 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2, а.с 69-79).
Відзив на апеляційну скаргу чи додаткові пояснення по суті справи до апеляційного суду не надходили.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджених суддів), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції 02.02.2023 представник апелянта – Приходько В.М. просив задовольнити апеляційну скаргу. ОСОБА_1 щодо задоволення апеляційної скарги заперечував. 
Інші учасники провадження про час, дату, місце та порядок судового розгляду повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, які з`явились, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що: 
доказів того, що стягувач повторно надав виконавчий документ у строки для його пред`явлення, після переривання цих строків у суду відсутні, представник стягувача та державний виконавець у судові засідання не з`являлися, жодних доказів протилежного суду не надали;
копії матеріалів виконавчого провадження не містять відомостей про направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження та інших постанов прийнятих в результаті здійснення виконавчих дій.
Переглядаючи дану справу КЦС ВС виходив з того, що апеляційний суд зробив обґрунтований висновок, що стягувач пред`явив виконавчий лист, виданий 08 червня 2010 року Іванівським районним судом Одеської області у справі № 2-483/2010 до виконання з дотриманням строків, які були встановлені пункту 1 частини першої статті 21 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону, яка діяла на момент видачі судом банку виконавчого листа. Разом з тим, при скасуванні ухвали суду першої інстанції та відмові в задоволенні скарги апеляційний суд не звернув увагу на те, що скарга була обґрунтована й неотриманням постанови про відкриття виконавчого провадження, однак в постанові відсутня мотивована оцінка доводів скарги ОСОБА_1 з цього приводу.
Відповідно до ч. 1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Апеляційний суд, з врахуванням роз`яснень КЦС ВС в цій справі звертає увагу на таке.
Фактичні обставини справи 
Як вбачається з матеріалів справи та не оспорювалось сторонами в процесі розгляду справи рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 06.05.2010 був задоволений позов прокурора Іванівського району Одеської області, який діяв в інтересах держави, а саме ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Іванівське відділення №5437 ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Суд вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Іванівське відділення №5437 ВАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №1783-к від 17.07.2007 в сумі 176628,94 грн, що, також, підтверджується копією виконавчого листа.
08 червня 2010 року видано Іванівським районним судом Одеської області виконавчий лист по справі № 2-483/2010 (т. 1, а.с. 10).
Вказаний виконавчий лист на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Іванівського районного управління юстиції Одеської області у період з 06 липня 2010 року по 30 червня 2015 року та був повернений стягувачеві, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження № 2438/В-1 від 06 липня 2010 року Відділу державної виконавчої служби Іванівського районного управління юстиції Одеської області; постановою про повернення виконавчого документа стягувачові, винесеної 30 червня 2015 року державним виконавцем Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби управління юстиції в Одеській області, Погребняк Я. C., по ВП № 41787354, а також листом Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 09.2-242 від 16 січня 2017 року (т. 1, а.с. 140, 143, 144).
Виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі ч.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», що підтверджується відміткою на виконавчому листі.
Даний виконавчий лист було повторно пред`явлено до примусового виконання 06.03.2017 року, що підтверджується заявою про прийняття виконавчого листа до виконання (т. 1, а.с. 62).
Постановою державного виконавця від 07.03.2017 було відкрито виконавче провадження №55536059, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру виконавчих проваджень, а також копією постанови, яка міститься в матеріалах справи.
Згідно пункту 1 частини першої статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на 08 червня 2010 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.
У пункті 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» від 04 листопада 2010 року N 2677-VI передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.
У постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року в справі № 6-711цс15 зроблено висновок, що «відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 2677-VІ) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати с прави про адміністративні правопорушення, – протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи – протягом року, якщо інше не передбачено законом. Згідно із частиною другою статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень – з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, – з наступного дня після його постановлення. Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили. За пунктом 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2677-VІ, який набрав чинності з 09 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі. Таким чином, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа».
Отже, стягувач пред`явив виконавчий лист, виданий 08.06.2010 Іванівським районним судом Одеської області у справі № 2-483/2010 до виконання з дотриманням строків, які були встановлені пункту 1 частини першої статті 21 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону, яка діяла на момент видачі судом банку виконавчого листа.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт направлення у встановленому законом порядку та отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2017 ОСОБА_1 . Вказані докази, також, відсутні в копіях матеріалів виконавчого провадження, які були приєднані до матеріалі справи на запит суду.
Відповідно до п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Відповідно до ч. 2 цієї статті пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Зі скаргою на дії державного виконавця Приліпухов О.В. звернувся 08.05.2018 та подав довідку управління ПФУ в Іванівському районі Одеської області, якою надана інформація про відрахування на підставі виконавчого листа № 2-4834269, останній платіж - травень 2018 року. Таким чином, судом правильно було встановлено момент з якого скаржнику стало відомо про оскаржувану постанову. Вказані обставини не були спростовані в процесі розгляду справи та підтверджують, що ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця у встановлений законом строк.
З огляду на вказане апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апеляційної скарги. 
Таким чином, враховуючи наведені обставини, висновки в постанові КЦС ВС за результатами розгляду цієї справи, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та залишає без змін оскаржувану ухвалу суду першої інстанції. 
На підставі вище викладеного, керуючись керуючисьст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» – залишити без задоволення.
Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року задоволення скарги – залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду                        А.І.Дришлюк

                                                                       Р.Д.Громік

       М.М. Драгомерецький

Повний текст постанови складений 03 лютого 2023 року.

Суддя Одеського апеляційного суду                        А.І. Дришлюк