Справа № 463/907/22                                Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б. 
Провадження № 22-ц/811/1764/22                Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 березня 2023 року                                                                        м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді : Ванівського О.М.,
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2  на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 05 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної Казначейської служби України, прокуратури Львівської області, ГУ НП у Львівській області про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

       В лютому 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тріпник М.Б., звернувся до Личаківського районного суду м.Львова із позовом до Державної Казначейської служби України, Прокуратури Львівської області, ГУ НП у Львівській області, в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного Єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду в розмірі 120 000 гривень.
       Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 05 липня 2022 року цивільну справу №463/907/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної Казначейської служби України, Прокуратури Львівської області, ГУ НП у Львівській області про відшкодування моральної шкоди передано за підсудністю до Сихівського районного суду м. Львова.
Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу.
Вважає ухвалу незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права.
Зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про направлення вказаного позову до Сихівського районного суду м.Львова.
Так, справа передана з одного суду до іншого в порядку встановленому ст. 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
Вважає, що Личаківський районний суд м.Львова вірно застосував до спірних правовідносин загальну підсудність, передбачену ч.2 ст. 27 ЦПК України, відповідно до якої належним судом для розгляду даної справи є Галицький районний суд м.Львова, за місцезнаходженням відповідачів.
Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 05 липня 2022 року і направити справу для продовження розгляду до Галицького районного суду м.Львова.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.
Матеріалами справи встановлено, що в лютому 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тріпник М.Б., звернувся до Личаківського районного суду м.Львова із позовом до Державної Казначейської служби України, Прокуратури Львівської області, ГУ НП у Львівській області, в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного Єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду в розмірі 120 000 гривень.
       Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 14 квітня 2022 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Львівської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Львівській області про відшкодування моральної шкоди передано до Галицького районного суду м.Львова для розгляду за підсудністю.
Передаючи справу на розгляд Галицького районного суду м.Львова, Личаківський районний суд м.Львова прийшов до висновку, що оскільки позивачем не надано доказів що він проживає в межах територіальної юрисдикції Личаківського районного суду м.Львова, а юридичні адреси відповідачів Львівської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції у Львівській області територіально відносяться до Галицького району міста Львова, тому справа підсудна саме Галицькому районному суду м.Львова відповідно до ч.2 ст. 27 ЦПК України.
Ухвалою від 08 червня 2022 року Галицький районний суд м.Львова відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 
       27 червня 2022року представник обласної прокуратури Яворський Я. подав клопотання про передачу справи за територіальною підсудністю, оскільки даний спір повинен розглядатися Сихівським районним судом м.Львова в силу Закону України від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Галицький районний суд м.Львова в оскаржуваній ухвалі від 05 липня 2022 року прийшов до висновку, що цивільна справа за позовом ОСОБА_1  до Державної Казначейської служби України, Прокуратури Львівської області, ГУ НП у Львівській області про відшкодування моральної шкоди, не належить до територіальної юрисдикції Галицького районного суду м.Львова, її слід направити для розгляду за підсудністю до Сихівського районного суду м.Львова, оскільки така підсудність визначена спеціальним законом, який регулює вказані правовідносини та підтверджується відповідною позицією, як Верховного Суду України так і Верховного Суду у вище зазначених судом справах.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
       Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
       Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
       Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.
       Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.
       Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.
       Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.
       Відповідно до норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст.27 ЦПК України), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст.30 ЦПК України).
       Статтею 28 ЦПК України передбачено правила альтернативної підсудності (підсудність за вибором позивача), згідно положень ч.4 якої позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
       Згідно з вимогами ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
       Передаючи справу на розгляд Сихівського районноо суду м.Львова, Галицький районний суд м.Львова посилався на Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
       Так, відповідно до положень статті 12 «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.
       У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.
       Відповідно до положень статті 14 «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» заяву про оскарження постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури, на вибір громадянина може бути подано до суду за місцем його проживання або за місцезнаходженням відповідного органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури.
       Дані норми закону регулюють питання відшкодування шкоди за заявою особи, яка звертається з питання відшкодування шкоди, та яка розглядається не у позовному провадженні.
       Частина ж 2 ст. 27 ЦПК України та ч. 4 ст. 28 ЦПК України регулюють питання територіальної підсудності позову, пов`язаного з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
        ОСОБА_1 обрав спосіб захисту своїх порушених прав шляхом звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями органів дізнання, прокуратури та суду внаслідок безпідставного притягнення до кримінальної відповідальності, а тому суд першої інстанції має керуватися положеннями та вимогами Цивільного процесуального кодексу України щодо визначення територіальної підсудності, а не нормами Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", оскільки цей закон не встановлює правила територіальної підсудності позову.
       Окрім цього, посилання суду першої інстанції на статтю 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», є безпідставними, оскільки положення вказаної статті не підлягають застосуванню у цих правовідносинах, тому що позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, а не про відшкодування (повернення) громадянинові: заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок незаконних дій; штрафів, стягнутих на виконання вироку суду, судових витрат та інших витрат, сплачених громадянином; сум, сплачених громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.
       Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 461/422/21.
       Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не було взято до уваги норми процесуального законодавства та в порушення вимог ст. 32 ЦПК України направлено справу до Сихівського районного суду м.Львова
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку що доводи апеляційної скарги є підставними, а ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2  – задовольнити.
       Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 05 липня 2022 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до Галицького районного суду м.Львова.
       Постанова не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
       Повний текст постанови складено 13 березня 2023 року. 

Головуючий :                                                         Ванівський О.М.

Судді:                                                                        Цяцяк Р.П.

                                                                       Шеремета Н.О.