ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/22598/21                                                                       Головуючий у 1 інстанції: Арсірій Р.О.
                                                                                   Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 січня 2023 року                                                                                            м. Київ
   Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                            Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Аліменка В.О.
                                                               Кузьмишиної О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області   про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» (далі - ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР») звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.04.2021 року № 00084110706.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 09.04.2021 №00084110706.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління Головного управління Державної податкової служби в Одеській області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що суб`єкт господарювання має право здійснювати торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами до дати зазначеної в ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, при цьому, останнім днем торгівлі буде дата, що переди є даті, зазначеній у такій ліцензії. Щодо застосування терміну «до» в контексті дії ліцензії, апелянт вважає, що даний сполучник має синтаксичне тлумачення саме як подія перед певним явищем, тобто, термін дії ліцензії вже не поширюється на 21.02.2021 року, так як вона діє саме до настання вказаної дати. Таким чином, на переконання апелянта, оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене відповідно до норм законодавства.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР», за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 175.
За результатами проведення фактичної перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області'' було складено Акт (довідку) фактичної перевірки від 19.03.2021 року № 4507/15/26//РРО/42547705 (бланк 002625) (далі - Акт перевірки). 
Відповідно до висновків Акту перевірки, встановлено порушення статті 15 Закону України від 19.12.1995 р. № 481 /95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (зі змінами і доповненнями).
Згідно пункту 2.2.20 Акту перевірки, в ході перевірки: встановлено роздрібна торгівля алкогольними напоями 21.02.2021 року через РРО фіскальний № 3000768550 без наявності відповідної ліцензії на загальну суму 2993,40 грн., а саме: ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 15540308202000604 від 20.02.2020 терміном дії з 21.02.2020 до 21.02.2021, а наступна ліцензія № 15540308202100470 від 17.02.2021 термін дії з 22.02.2021 до 22.02.2022 року. - встановлено роздрібна торгівля тютюновими виробами 21.02.2021 року без наявності відповідної ліцензії на загальну суму 4815,02 грн., а саме: ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 15540311202000538 від 20.02.2020 терміном дії з 21.02.2020 до 21.02.2021, а наступна ліцензія № 15540311202100529 від 17.02.2021 термін дії з 22.02.2021 до 22.02.2022 року.
На підставі висновків Акту перевірки було винесено податкове повідомлення- рішення від 09.04.2021 року № 00084110706, відповідно до якого, ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» нараховано штрафні санкції у розмірі 34 000 грн., згідно зі статтею 17 Закону №481/95-ВР.
ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» оскаржено податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку - подана скарга вих. № 20/04-2 від 20.04.2021.
Відповідно до рішення про результати розгляду скарги від 07.07.2021 № 15326/6/99-00-06-03-01-06, Державна податкова служба України залишила податкове повідомлення-рішення без змін, а скаргу без задоволення (рішення отримано 12.07.2021).
Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 80.1 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Положення п. 80.2 ст. 80 ПК України закріплено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.
Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-BP визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає (далі - Закон №481/95-BP).
Вимогами статті 14 вищевказаного Закону передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
У відповідності до абзацу 5 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі наказу № 1218-п від 11.03.2021 року проведено фактичну перевірку ТОВ «ЄВРО СМАР ПАУЕР» (Код ЄДРПОУ 42547705) за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 175.
За результатами проведення фактичної перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області було складено Акт (довідку) фактичної перевірки від 19.03.2021 року № 4507/15/26//РРО/42547705, у якому зазначено про порушення позивачем статті 15 Закону України від 19.12.1995 р. № 481 /95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (зі змінами і доповненнями) (а.с.55-56).
В Акті перевірки вказано про проведення позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями 21.02.2021 року через РРО фіскальний № 3000768550 без наявності відповідної ліцензії на загальну суму 2993,40 грн., а саме: ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 15540308202000604 від 20.02.2020 терміном дії з 21.02.2020 до 21.02.2021, а наступна ліцензія № 15540308202100470 від 17.02.2021 термін дії з 22.02.2021 до 22.02.2022 року. - встановлено роздрібна торгівля тютюновими виробами 21.02.2021 року без наявності відповідної ліцензії на загальну суму 4815,02 грн., а саме: ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 15540311202000538 від 20.02.2020 терміном дії з 21.02.2020 до 21.02.2021, а наступна ліцензія № 15540311202100529 від 17.02.2021 термін дії з 22.02.2021 до 22.02.2022 року.
За результатами перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення від 19 квітня 2021 року №00084110706, яким до ТОВ «ЄВРО СМАР ПАУЕР» застосовано штрафну санкцію на суму 34 000 грн. (а.с. 9-10).
Так, апелянт зазначає, що суб`єкт господарювання має право здійснювати торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами до дати зазначеної в ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, при цьому, останнім днем торгівлі буде дата, що переди є даті, зазначеній у такій ліцензії. 
При цьому, щодо застосування терміну «до» в контексті дії ліцензії, апелянт вважає, що даний сполучник має синтаксичне тлумачення саме як подія перед певним явищем, тобто, термін дії ліцензії вже не поширюється на 21.02.2021 року, так як вона діє саме до настання вказаної дати. 
Таким чином, на переконання апелянта, оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене відповідно до норм законодавства.
Колегія суддів не погоджується з вищевказаними доводами апелянта та вважає їх помилковими, з огляду на наступне.
Матеріали справи свідчать, що ТОВ «ЄВРО СМАР ПАУЕР» отримало ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №15540308202000604, в якій термін дії вказано з 21.02.2020 до 21.02.2021 (а.с. 24-26),  а також, ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 15540311202000538, в якій термін дії вказано з 21.02.2020 до 21.02.2021 (а.с. 27-28).
Отже, для правильного вирішення даної справи важливо встановити останній день  терміну дії вищевказаних ліцензій №15540308202000604 та № 15540311202000538.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, Закон України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі етиловим, коньячним, і плодовим спиртом, алкогольними напоями тютюновими виробами» не визначає порядок обчислення строку (терміну) дії ліцензії, а тому застосовуються загальні правила визначенні строків, передбачені законодавством.
За приписами ч.ч. 1-2 ст. 251 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. 
Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Відповідно до частини першої статті 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Частина 2 цієї статті передбачає, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Згідно ч.1 ст. 254 ЦК України, строк, визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.
В силу вимог ч. 1 ст. 255 ЦК України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.
Отже, терміни дії даних ліцензій були особисто встановлені повноважним органом шляхом визначення конкретного календарного дня її початку та закінчення. При цьому, дата закінчення поєднана з прийменником «до», у зв`язку з чим, така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постановах від 18 квітня 2019 року у справі №815/1871/16, від 07 лютого 2019 року у справі №803/630/17, від 25 квітня 2018 року у справі №803/350/17, від 25 квітня 2018 року у справі №815/4720/16, що були прийнятті за схожих обставин справи.
Крім того, згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16 травня 1972 року строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.
За змістом статті 2 цієї Конвенції, термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.
Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.
З урахуванням наведеного граматичного аналізу вжиття в ліцензії її кінцевої дати дії «до 22 лютого 2021 року» та положень Конвенції, висновок суду першої інстанцій щодо недопущення позивачем порушень вимог Закону №481/95-ВР під час здійснення роздрібного продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в останній день чинності ліцензій - 21 лютого 2021 року - є правильними.
Беручи до уваги викладене, судом першої інстанції правомірно визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 09.04.2021 №00084110706.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» та наявність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

   Суддя-доповідач                                                                         Вівдиченко Т.Р.
          
   Судді                                                                                            Аліменко В.О.
                                                                                                  
                                                                                                                           Кузьмишина О.М.