П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/6538/22 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Тарновецький І.І. 
Суддя-доповідач:  Боровицький О. А. 
13 лютого 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Боровицького О. А. 
суддів:  Курка О. П.  Шидловського В.Б. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 позов задоволено частково, ухвалено:
- визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №222030016517 від 06.05.2022.
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди її роботи з 06.08.2003 по 01.06.2012 на посаді лікаря - радіолога в рентген-діагностичному відділенні Хмельницької обласної лікарні, з 05.06.2012 по 21.04.2022 на посаді лікаря-рентгенолога кабінету комп`ютерної томографії рентгенологічного відділення в Хмельницькому обласному онкологічному диспансері (КНП «Хмельницький обласний протипухлинний центр»).
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.05.2022 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до вимог Закону № 1058 - IV і Порядку № 22-1 та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду, з урахуванням висновків суду по даній справі.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позову та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.05.2022 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до вимог Закону № 1058 - IV і Порядку № 22-1 та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду, з урахуванням висновків суду по даній справі, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.11.202 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
Також, не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка у віці 45 років звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою від 02.05.2022 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) та доданими документами.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №222030016517 від 06.05.2022 позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Причиною відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 слугувало те, що ОСОБА_1 не досягла встановленого законодавством віку (на дату звернення ОСОБА_1 виповнилось 45 років, натомість встановлений законом поріг - 55 років), внаслідок чого не має права виходу на пенсію на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до під. 1 п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.
За доданими документами до пільгового стажу роботи не зараховано періоди: з 06.08.2003 по 01.06.2012 згідно довідки від 21.04.2022 №531, оскільки довідка оформлена не належним чином, не зазначено найменування підрозділу та код позиції; з 05.06.2012 по теперішній час, згідно довідки №30 від 21.04.2022, оскільки за період роботи з 05.06.2012 відповідно до даних персоніфікованого обліку наявне сумісництво, документів про характер виконуваної роботи та чи працювала повний робочий день не надано.
Вважаючи протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон України № 1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
З 01.01.2004 таким законом є, насамперед, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003, який був прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.
Отже, оскільки і Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і Закон України «Про пенсійне забезпечення» регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до прийняття Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII,на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» віковий ценз для жінок у 45 років збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, і цей Закон набув чинності з 01.04.2015.
Відповідно до пункту 2розділу XV Закону № 1058, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
З урахуванням наведеного, після набуття чинності нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 01.01.2004, правила призначення пенсій за списком № 1 регламентувались п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і такий стан існував до набрання чинності нормами Закону України № 2148-VIII від 03.10.2017р. (набрав чинності 11.10.2017р.), яким текст Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнений, серед іншого, статтею 114, частиною 1 якої визначено, що:
- право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком№2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
При цьому, Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017 у новій редакції був викладений пункт 2розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме:
- пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Так п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у редакції Закону України № 2148-VIII від 03.10.2017 (чинна з 11.10.2017) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років які народилися по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.
При цьому, ураховуючи, що норми Закону України № 2148-VIII від 03.10.2017 мали спеціальну вказівку стосовно їх застосування з 01.10.2017, саме з цієї дати правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону України №213-VIII від 02.03.2015 та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України № 2148-VIII від 03.10.2017, при цьому правила цих законів були повністю уніфікованими (ідентичними), і такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення № 1-р/2020 від 23.01.2020, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015, та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
При цьому п. 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 визначено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 для осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.
Таким чином, з 23.01.2020 два закони одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 1, а саме: пункт «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до Закону № 213-VIIIУкраїни від 02.03.2015 та пункт 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України №2148-VIII від 03.10.2017.
Щодо фактичних обставин наявності підстав для призначення пенсії позивачу на підставі поданої заяви правила вищенаведених норм Закону містять розбіжність у величині показника вікового цензу, з якого мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах жінки, який складає:
- 45 років відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до Закону України № 213-VIII від 02.03.2015;
- 50 років за п. 1 ч. 2ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України № 2148-VIII від 03.10.2017.
Виходячи із засад розумності та справедливості та в силу ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» судом мають враховуватись висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні № 1-р/2020 від 23.01.2020.
У пункті 3.2. Конституційний Суд України наголошує на принципі правової визначеності, як одному із елементів верховенства права, згідно із яким обмеження основних прав людини та громадянина допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію; юридична визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин; юридична визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми.
У пункті 4.4. Конституційний Суд України визначив, що у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у статті 13, Закону № 1788-XII у редакції до внесення змін Законом № 213, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію.
Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Таким чином, стаття 13 зі змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
Застосування відповідачем до спірних правовідносин статті 114 Закону № 1058-IVу частині визначення віку, за досягнення якого позивач набуває право на призначення пільгової пенсії за Списком № 1, не відповідає принципу верховенства права, а також суперечить нормам ч. 2 ст.19, ч. 3 ст.22 Конституції України, згідно із якими, органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та при прийнятті нових нормативно-правових актів або внесенні змін у діючі не допускається зменшення змісту й обсягу існуючих прав і свобод.
Суд зазначає, що норми статті 114 Закону України № 1058-IV абсолютно ідентичні нормам статті 13 Закону № 1788-XII, зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, які були визнанні неконституційними, як такі, що порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
З огляду на наведену ідентичність цих норм, очевидною є невідповідність положень статті 114 Закону № 1058-IV принципу верховенства права, для осіб які працювали із шкідливими умовами праці до підвищення пенсійного віку Законом України від 02.03.2015 №213 VIII та статтею 14 Закону № 1058.
Згідно із ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.
Так, у пункті 102 рішення у справі «Зеленчук і Цицюра проти України» вказано, що при оцінці дотримання статті 1 Першого протоколу до Конвенції Суд повинен здійснити загальний розгляд різних інтересів, які є предметом спору, пам`ятаючи, що метою Конвенції є гарантування прав, які є практичними та ефективними. Суд поза межами очевидного повинен дослідити реалії оскаржуваної ситуації. Така оцінка може стосуватись не лише відповідних умов компенсації, якщо ситуація схожа з тією, коли позбавляють майна, але також і поведінки сторін, у тому числі вжитих державою заходів та їх реалізації. У цьому контексті слід наголосити, що невизначеність законодавча, адміністративна або така, що виникає із застосовної органами влади практики, є фактором, який слід враховувати при оцінці поведінки держави (рішення у справі Броньовський проти Польщі (Broniowski v. Poland), заява № 31443/96, пункт 115).
В пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» Європейський суд з справ людини як джерело права вказав, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. Європейський суд з прав людини зазначає, що органи державної влади повинні віддавати перевагу найбільш сприятливому для людини та громадянину тлумаченню національного законодавства.
Проаналізувавши вищенаведені рішення Європейського суду з прав людини, оскільки національне законодавство допустило неоднозначне, множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, які звертаються за призначенням пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, зокрема пункт «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII та п. 1 ч. 2ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII, суд вважає за необхідне застосувати найбільш сприятливий для вказаних осіб підхід.
Тобто, у розглядуваній справі до спірних правовідносин перевагу слід віддати саме тому Закону, який у застосуванні найбільш сприятливий для позивача, а саме пункт «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII, положення якого визнано неконституційними, який передбачав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого ст. 8 Конституції України, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як пенсійний вік, має застосовуватися в порядку, визначеному п. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020. Таке застосування вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.
Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи, що звернення позивача відбулось після ухвалення рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, суд дійшов висновку про визнання протиправним рішення відповідача № 172050002917 від 01.11.2021, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Також, судом з оскаржуваного рішення встановлено, що позивачу не зараховано до пільгового стажу роботи періоди: з 06.08.2003 по 01.06.2012 згідно довідки 21.04.2022 №531, оскільки довідка оформлена не належним чином, не зазначено найменування підрозділу та код позиції; з 05.06.2012 по теперішній час, згідно довідки №30 від 21.04.2022, оскільки за період роботи з 05.06.2012 відповідно до даних персоніфікованого обліку наявне сумісництво, документів про характер виконуваної роботи та чи працювала повний робочий день не надано.
З цього приводу суд зазначає, наступне.
Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Це ж встановлено п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.
Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.
Зі змісту зазначених норм вбачається, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.
Факт роботи позивача з 06.08.2003 по 01.06.2012 на посаді лікаря - радіолога в рентген-діагностичному відділенні Хмельницької обласної лікарні, та з 05.06.2012 по 21.04.2022 на посаді лікаря-рентгенолога кабінету комп`ютерної томографії рентгенологічного відділення в Хмельницькому обласному онкологічному диспансері (КНП «Хмельницький обласний протипухлинний центр») підтверджується записами в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 01.08.1995.
Довідкою КНП Хмельницька обласна лікарня №01-05/769 від 08.06.2022 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, між іншого, підтверджено, що позивач у період з 06.08.2003 по 01.06.2012, працювала лікарем-рентгенологом повний робочий день, код позиції - 19, що передбачено Списком №1 Постанови КMУ від 16.01.03 №36. Підстава видачі довідки №01-05/769 від 08.06.2022 - книга наказів, особова картка по нарахуванню заробітної плати, атестація робочого місця лікаря-рентгенолога .
Згідно довідки КНП "Хмельницький обласний протипухлинний центр" №30 від 21.04.2022 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працювала повний робочий день в КНП "Хмельницький обласний протипухлинний центр" Хмельницької обласної ради, рентгенологічне відділення з 05.06.2012 (наказ №19-к від 06.06.2012) по 21.04.2022 на посаді лікаря-рентгенолога кабінету комп`ютерної томографії рентгенологічного відділення, повний робочий день, виконувана робота передбачена пільговим пенсійним забезпеченням за Списком №1, Розділу ХІХ "Охорона здоров`я" Підрозділу 1. Роботи на підприємствах, установах і організаціях затвердженим постановою Ради Міністрів СССР від 22.08.1956 №1173, відповідно до ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", постановою КМ СССР від 26.01.1991, постановою КМУ від 11.03.1994 №162, постановою КMУ від 16.01.03 №36, постановою КMУ від 24.06.2016 №461 відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Підстава видачі довідки №30 від 21.04.2022 - наказ про призначення, матеріали атестації робочого місця.
Окрім того, позивачем до суду надано довідку № 49 від 14.06.2022, видану КНП "Хмельницький обласний протипухлинний центр" про те, що ОСОБА_1 працює в КНП "Хмельницький обласний протипухлинний центр" на посаді лікаря-рентгенолога кабінету комп`ютерної томографії рентгенологічного відділення з 05.06.2012 (наказ №19-к від 06.06.2012) на повну ставку.
Також, в матеріалах справи наявні наказ "Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці" від 12.01.2009 №9-а, наказ "Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці в ХООД" від 13.01.2014 №22, наказ "Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці в ХООД" від 11.01.2019 №06-к, наказ "Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці" від 21.08.2012 №137, якими підтверджено проведення атестації робочого місця ОСОБА_1 в зазначений період.
Таким чином в матеріалах справи містяться довідки, в яких, зокрема, наявна інформація про характер роботи, період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професія; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, найменування списків, куди включається цей період роботи.
При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).
Пунктом 4.2 цього Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Крім того, згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Отже, пенсійний орган в силу діючого законодавства наділений повноваженнями вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідачами не надано до суду доказів вчинення ними дій щодо перевірки документів поданих позивачем на підтвердження наявного стажу для призначення пенсії.
Тобто, органом пенсійного фонду не вчинено заходів, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", для з`ясування обставин наявності у позивача необхідного стажу для призначення пенсії.
Більш того, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено невідповідність записів про періоди роботи в трудовій книжці позивача.
За таких обставин, відповідачем не здійснювалась перевірка, яка відноситься до його повноважень, на відповідність дотримання умов, передбачених чинними положеннями Закону для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.
Подібна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28.08.2018 у справі № 175/4336/16-а, від 25.09.2018 у справі № 242/65/17, від 11.07.2019 у справі № 423/1156/17.
Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача періоди її роботи з 06.08.2003 по 01.06.2012 на посаді лікаря - радіолога в рентген-діагностичному відділенні Хмельницької обласної лікарні, з 05.06.2012 по 21.04.2022 на посаді лікаря-рентгенолога кабінету комп`ютерної томографії рентгенологічного відділення в Хмельницькому обласному онкологічному диспансері (КНП «Хмельницький обласний протипухлинний центр»).
Таким чином, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №222030016517 від 06.05.2022 є протиправним та підлягає скасуванню.
Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідне застосувати належний спосіб захисту прав позивача та вийти за межі позовних вимог для повного захисту порушеного права на пенсію у відповідності до вимог ст. 9 КАС України та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди її роботи з 06.08.2003 по 01.06.2012 на посаді лікаря - радіолога в рентген-діагностичному відділенні Хмельницької обласної лікарні, з 05.06.2012 по 21.04.2022 на посаді лікаря-рентгенолога кабінету комп`ютерної томографії рентгенологічного відділення в Хмельницькому обласному онкологічному диспансері (КНП «Хмельницький обласний протипухлинний центр»).
Однак, апеляційний суд критично розцінює висновки суду першої інстанції про те, що оскільки прийняття рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії позивача віднесено до виключної компетенції відповідача, враховуючи відсутність прийнятого відповідно до вимог законодавства рішення за наслідком розгляду його заяви, в даному випадку ефективним способом захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 02.05.2022 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Так, за текстом рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №222030016517 від 06.05.2022 позивачу відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу періоди її роботи з 06.08.2003 по 01.06.2012 на посаді лікаря - радіолога в рентген-діагностичному відділенні Хмельницької обласної лікарні, з 05.06.2012 по 21.04.2022 на посаді лікаря-рентгенолога кабінету комп`ютерної томографії рентгенологічного відділення в Хмельницькому обласному онкологічному диспансері (КНП «Хмельницький обласний протипухлинний центр»).
А тому враховуючи вищезазначене колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що задоволення позовних вимог у спосіб захисту, а саме шляхом зобов`язання відповідача призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 з моменту подачі відповідної заяви є більш ефективний, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права забезпечить безумовне відновлення порушеного права позивачки на пенсію і унеможливить подальше порушення її права.
У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову та задоволення позову шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.05.2022 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до вимог Закону № 1058 - IV і Порядку № 22-1 та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду, з урахуванням висновків суду по даній справі.
Ухвалити у вказаній частині нове рішення про задоволення позову.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 з 02 травня 2022 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В іншій частині рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Курко О. П.    Шидловський В.Б.