Ухвала        
 
01 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 335/7881/20
 
провадження № 61-959ск23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 квітня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
 
Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення повернуто заявнику.
 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Баглійського районного суду                               м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду                                                 м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року повернуто заявнику.
 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2022 року касаційну скаргу   ОСОБА_1 задоволено.
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року скасовано.
Справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 квітня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду                                              м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду                                                 м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року повернуто заявнику.
 
У січні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 квітня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року з пропуском строку                          на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті касаційна скарга відправлена до Верховного Суду     12 січня 2023 року.
 
Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 
від 01 лютого 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху                         з наданням строку для усунення недоліків. Запропоновано заявнику подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та докази поважності причин його пропуску; сплатити судовий збір за подання касаційної скарги та надати документ, що підтверджує його сплату; уточнити прохальну частину касаційної скарги, яка має бути сформульована відповідно до положень статті 409 ЦПК України; уточнити касаційну скаргу, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та направити на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи. Крім того, запропоновано заявнику сплатити судовий збір за подання касаційної скарги та надати документ, що підтверджує сплату судового збору. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
 
У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судустрок ОСОБА_1 направила матеріали на усунення недоліків, зазначених                 в ухвалі Касаційного цивільного судуу складі Верховного Суду 01 лютого 2023 року, вважаючи, що вимоги ухвали виконано.
 
Однак, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду     від 01 лютого 2023 року заявником не виконано, оскільки, у порушення         пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, ОСОБА_1 не сплатила судовий збір за подання касаційної скарги.
 
Також, у порушення частини третьої статті 393 ЦПК України, ОСОБА_1 не подано до суду касаційної інстанції заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та належних доказів поважності причин його пропуску.
 
Крім того, ОСОБА_1 не зазначено обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Абзацом 4 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що             у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
 
Також, у порушення пункту 6 частини другої статті 392 ЦПК України,                   ОСОБА_1 не уточнено прохальну частину касаційної скарги, яка має бути сформульована відповідно до положень статті 409 ЦПК України.
 
Згідно із частиною третьою статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
Оскільки у відведений судом строк, станом на 01 березня 2023 року, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                                        від 01 лютого 2023 року заявником не виконано, що перешкоджає Касаційному цивільному суду у складі Верховного Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційну скаргу ОСОБА_1                     на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 квітня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року потрібно вважати неподаною та повернути.
 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню                    із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 квітня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення вважати неподаною та повернути заявнику.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Р. А. Лідовець