У х в а л а  
 
09 січня 2023 року
м. Київ
 
справа № 405/5272/21
провадження № 61-13143ск22
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач),                           Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2022 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 10 листопада 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Добровеличківський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зміну способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів, стягнення заборгованості по аліментам та пені за прострочення сплати аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину,
 
В с т а н о в и в:
 
У липні 202року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду                                      м. Кіровограда з позовом, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів та збільшити розмір аліментів, які стягуються з  ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 жовтня 2012 року, з 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на тверду грошову суму в розмірі                        10 000,00 грн щомісячно, яка щорічно підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиноюповноліття, тобто до  ІНФОРМАЦІЯ_2 ; виконавчий лист, виданий Ленінський районним судом м. Кіровограда 03 грудня 2012 року у цивільний справі                               № 1111/8294/12 (провадження № 2/1111/8294/12) відізвати; стягнути з             ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів за період з квітня 2017 року по 

 
січень 2020 року в розмірі 31 396,01 грн, неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2017 року по січень 2020 року в розмірі                          9 333,36 грн, додаткові витрати на дитину в розмірі 18 490,00 грн та судові витрати в розмірі 1 100,00 грн.
 
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000,00 грн щомісячно, який підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 23липня 2021 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Виконавчий лист, виданий Ленінським районним судом м. Кіровограда 03 грудня 2012 року у цивільній справі                                 № 1111/8294/12 (провадження № 2/1111/2008/12) відізвано. Стягнуто з   ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 420,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
 
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 10 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2022 в частині присудженої до стягнення суми додаткових витрат на дитину змінено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 ,                     ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6 870,00 грн. В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2022 залишено без змін.Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
22 грудня 2022 року ОСОБА_1 (далі - заявник) надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2022 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 10 листопада 2022 року.
 
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2022 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 10 листопада 2022 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
 
Дослідивши касаційну скаргу заявника, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
 
Як убачається з матеріалів касаційного провадження, заявник оскаржує рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2022 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 10 листопада 2022 року в справі про зміну способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів, стягнення заборгованості по аліментам та пені за прострочення сплати аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, яка є малозначною у силу вимог закону.
 
Разом із цим, у касаційній скарзі заявник посилається на обставини, передбачені підпунктами в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та зазначає, що справа має для неї виняткове значення, оскільки вирішується питання матеріального забезпечення майбутнього дитини аж до досягнення дитиною повноліття. Наразі заявник не має роботи, а тому перегляд розміру аліментів має виняткове значення для сім'ї позивача. Вважає, що стягнуті аліменти у розмірі 3 000,00 грн є недостатніми для утримання дитини та підлягають перегляду.
 
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.                                          
 
Касаційний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, дійшов висновку, що обґрунтування, які вона містить, не підтверджують наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню. При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження. 
 
Вказані доводи касаційної скарги не містять достатніх обґрунтувань для розгляду малозначної справи в касаційному порядку. Незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням у цілому не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є. 
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Зазначене відповідає Рекомендації № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
З урахуванням указаного, оскільки заявник подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
У х в а л и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від  13 червня 2022 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від                              10 листопада 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Добровеличківський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зміну способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів, стягнення заборгованості по аліментам та пені за прострочення сплати аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                          В. М. Ігнатенко

                                                                                                                      С. О. Карпенко

                                                                                                                      В. А. Стрільчук