ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/11400/21                                               Суддя першої інстанції: Валентина ТИМОШЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 лютого 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача          - Степанюка А.Г.,
суддів                               - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,
при секретарі           - Масловській К.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи - Черкаська міська рада, Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради, про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
У листопаді 2021 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради (далі - Позивач, Управління ДАБК) звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач, ОСОБА_1 ), треті особи - Черкаська міська рада (далі - Третя особа-1, Черкаська міськрада), Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради (далі - Третя особа-2, КП «Черкаситеплокомуненерго»), про:
- зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок знести самочинно збудований об`єкт «Будівництво будівлі (гаражу) біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 »;
- здійснення компенсації витрат, пов`язаних із знесенням самочинно збудованого об`єкту «Будівництво будівлі (гаражу) біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 », за рахунок ОСОБА_1 , яка здійснила таке самочинне будівництво.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17.11.2022 позов задоволено повністю - зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок знести самочинно збудований об`єкт «Будівництво будівлі (гаражу) біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 », компенсацію витрат, пов`язаних із знесенням самочинно збудованого об`єкту «Будівництво будівлі (гаражу) біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 » здійснити за рахунок ОСОБА_1 .
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що збудований Відповідачем гараж є самочинним будівництвом, будівництво якого здійснюється з порушенням законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. Відтак, за висновками суду, оскільки спірний об`єкт збудовано на земельній ділянці комунальної власності, у межах охоронної зони навколо інженерних комунікацій, а будь-яких дозвільних документів на будівництво ОСОБА_1 не отримувалося, то наявні підстави для задоволення позовних вимог.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його повністю та ухвалити нове, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що, по-перше, у приписі від 19.08.2021 №11 не зазначено, які саме дії повинна вчинити ОСОБА_1 для усунення виявлених порушень, по-друге, побудова гаража була зумовлена життєвими обставинами, а саме крадіжкою автомобіля, по-третє, із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 зверталася у січні 2022 року, однак лише у вересні 2022 року отримала відмову, яку оскаржила у судовому порядку, по-четверте, гараж збудований на ділянці, умовно закріпленій за її квартирою АДРЕСА_2 , оскільки належить до прибудинкової території, по-п`яте, законодавець дозволяє набути право власності на самочинно збудоване нерухоме майно за рішенням суду за умови надання земельної ділянки у власність чи користування під уже збудоване нерухоме майно, по-шосте, Позивачем як суб`єктом владних повноважень не доведено належними і допустимими доказами, зокрема, висновками будівельно-технічної експертизи, існування безумовних підстав для задоволення позовних вимог, по-сьоме, в оскаржуваному рішенні суд не зазначено обставин, які свідчать про порушення Відповідачем права власності територіальної громади міста Черкаси.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2022 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 12.01.2023.
У відзиві на апеляційну скаргу Управління ДАБК просить відмовити в її задоволенні повністю та залишити в силі рішення суду першої інстанції. В обґрунтування своєї позиції додатково до висновків і мотивів оскаржуваного судового рішення зазначає, що ОСОБА_1 не заперечує факт вчинення нею самочинного будівництва, що підтверджується наявними у матеріалах справи належними і допустимими доказами.
Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2023 справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01.02.2023.
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому колегія суддів прийшла до висновку про наявність правових підстав для продовження її розгляду у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що на підставі колективного звернення мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1 , від 27.07.2021 (вх. № 8733-2), on-line звернення ОСОБА_2 від 22.08.2021 (вх. №8879-2), листа ОСОБА_2 від 30.07.2021 (вх. №8888-2 від 02.08.2021) (т. 1 а.с. 13-15), наказу від 06.08.2021 №37 (т. 1 а.с. 16) та направлення на проведення позапланового заходу від 06.08.2021 № 37 (т. 1 а.с. 17) працівниками Управління ДАБК проведена позапланова перевірка об`єкта: «Будівництво будівлі (гаражу) біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 » з питань дотримання суб`єктом містобудування ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, висновки якої зафіксовані в акті від 19.08.2021 №37 (т. 1 а.с. 18-23).
Під час проведення перевірки встановлено, що на дворовій земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розпочато ОСОБА_1 будівництво наземного боксового гаража орієнтовним розміром 5,38 x 7,13 та висотою 2,7 м. Фундаменті - бетонний, стіни - керамічна цегла, рама воріт та дверей виконана з металевого кутика. Цей гараж розміщений на відстані 6,5 м від житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та на відстані 7,9 м від житлового багатоквартирного будинку 54/1 ( АДРЕСА_3 , що є менше 10 метрів та є порушенням вимог таблиці 10.6 ДБН Б.2.2-12:2019 та додатку №10 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 № 173. Будівництво гаража здійснюється в охоронній зоні теплової мережі на відстані орієнтовно 5 см від повітряної теплової мережі, що є менше 3 м та порушує вимоги п. 6.3.7 Правил технічної експлуатації теплових установок та мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України, та п. 11.25 ДБН В.2.5-39:2008. Відповідно до п. 10.8.3 ДБН Б.2.2-12:2019 розміщення боксових гаражів на території житлових кварталів, мікрорайонів багатоквартирних житлової забудови не допускається. Дане будівництво гаражу здійснюється на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, без належного дозволу (повідомлення про початок виконання будівельних робіт, клас наслідків СС1) та без належного затвердженого проекту, чим порушено п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 4. абз. 6 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про основи містобудування», п. 5 |Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011, п. 7.2 ДБН А.3.1-5:2016. У зв`язку з викладеним посадові особи Позивача прийшли до висновку про те, що це будівництво належить до самочинного.
За наслідками перевірки складено:
- протокол про адміністративне правопорушення № 8 від 19.08.2021 стосовно ОСОБА_1 , в якому зафіксовано, що відповідальність за вчинене Відповідачем правопорушення передбачена ч. 1, ч. 5 ст. 96 КпАП України (т. 1 а.с. 24-25);
- припис № 11 від 19.08.2021 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності будівельних норм, стандартів і правил, яким зобов`язано ОСОБА_1 усунути порушення до 19.10.2021 (т. 1 а.с. 26);
- припис № 12 від 19.08.2021 про зупинення підготовчих та будівельних робіт, яким зобов`язано ОСОБА_1 припинити будівництво гаражу до усунення порушень (т. 1 а.с. 27).
Матеріали перевірки, як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 отримала особисто.
26.08.2021 розглянута справа про адміністративне правопорушення та ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КпАП України, про що начальником Управління ДАБК винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення від 26.08.2021 № 7, якою також накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 9  350,00 грн (т. 1 а.с. 28-29).
Постанову по справі про адміністративне правопорушення від 26.08.2021 № 7 Відповідачем виконано, штраф сплачено (т. 1 а.с. 30). Припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 11 від 19.08.2021 та припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт № 12 від 19.08.2021 замовником будівництва не оскаржувалися.
Судом першої інстанції також встановлено, що 19.08.2021 представниками КП «Черкаситсплокомуненерго» по спірному об`єкту будівництва складено акт про те, що обстеженням дворової земельної ділянки житлового будинку за АДРЕСА_1 , виявлено самочинну забудову (гараж), яка знаходиться в охоронній зоні теплової мережі з повітряною прокладкою. Забудову здійснено на відстані менше 5 см від захисного металевого кожуха теплової мережі, що є порушенням п. 6.3.7 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж та п. 11.2.5 ДБН В.2.5.-39:2008 «Теплові мережі». Письмовий дозвіл на проведення будівництва гаража в охоронній зоні теплової мережі від КП «Черкаситеплокомуненерго», відсутній, що є порушенням п. 11.2.6 ДБН В.2.5.-39:2008 «Теплові мережі» (т. 1 а.с. 34).
У подальшому працівниками Управління ДАБК на підставі наказу від 25.08.2021 №42 (т. 1 а.с. 57), направлення на проведення позапланового заходу від 25.08.2021 №42 (т. 1 а.с. 58) проведено перевірку виконання ОСОБА_1 вимог припису № 12 від 19.08.2021 про припинення підготовчих та будівельних робіт на об`єкті будівництва: «Будівництво будівлі (гараж) біля житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 », висновки якої зафіксовано в акті від 06.09.2021 №42 (т. 1 а.с. 59-64).
Під час проведення перевірки встановлено, що ОСОБА_1 не виконала вимоги припису № 12 від 19.08.2021 про зупинення підготовчих та будівельних робіт, а саме продовжила будівельні роботи на вищезазначеному об`єкті будівництва. Після видачі припису № 12 від 19.08.2021 про зупинення підготовчих та будівельних робіт станом на 06.09.2021 виконані наступні роботи: влаштована покрівля (балки дерев`яні, листи OSB, паробар`єр, покриття - два ряди металевого профілю), встановлені ворота (ролети), встановлено металеві двері. 
Про виконання припису № 12 від 19.08.2021 про зупинення підготовчих та будівельних робіт ОСОБА_1 . Управління ДАБК не повідомляла, чим порушила пп. 3 п. 11 Порядку здійснення державною архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 23.05.2011, п. 3 ч. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
За наслідками перевірки складено:
- протокол про адміністративне правопорушення № 11 від 06.09.2021 стосовно ОСОБА_1 , в якому зафіксовано, що відповідальність за вчинене Відповідачем правопорушення передбачена ч. 1 ст. 188-42 КпАП України (т. 1 а.с. 65);
- припис № 15 від 06.09.2021 про зупинення підготовчих та будівельних робіт, яким зобов`язано ОСОБА_1 припинити будівництво гаражу до усунення порушень (т. 1 а.с. 66).
Матеріали перевірки направлені Відповідачу листом, який отримано останньою 11.09.2021 (т. 1 а.с. 68).
16.09.2021 розглянута справа про адміністративне правопорушення та ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КпАП України, про що начальником Управління ДАБК винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення від 16.09.2021 №11, якою також накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5  950,00 грн (т. 1 а.с. 69).
Постанова у справі про адміністративне правопорушення від 16.09.2021 № 11 виконана, штраф сплачено (т. 1 а.с. 70). Крім того, припис № 15 від 06.09.2021 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил не оскаржувався.
Згодом, працівниками Управління ДАБК на підставі наказу від 30.11.2021 №78 (т. 1 а.с. 93), направлення на проведення позапланового заходу від 30.11.2021 №78 (т. 1 а.с. 94) проведено перевірку виконання ОСОБА_1 вимог приписів № 11 від 19.08.2021 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та №15 від 06.09.2021 про припинення підготовчих та будівельних робіт на об`єкті будівництва: «Будівництво будівлі (гараж) біля житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 », висновки якої зафіксовано в акті від 13.12.2021 №78 (т. 1 а.с. 95-100).
Під час проведення перевірки встановлено, що порушення, які зазначені у приписах №11 від 19.08.2021 та №15 від 06.09.2021, ОСОБА_1 не усунуті, вимоги приписів не виконані, а саме: самочинне будівництво боксового гаражу здійснюється з порушенням норм табл. 10.6 ДБН Б.2-12:2019, додаток 10 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 № 173, п. 6.3.7 Правил технічної експлуатації теплових установок та мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 № 71, п. 11.25 ДБН В.2.5-39:2008, п. 10.8.3 ДБН Б.2.2-12:2019, п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011, п. 7.2 ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва», абз. 4, абз. 6 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про основи містобудування».
Крім того, в акті перевірки зафіксовано, що після видачі припису № 15 від 06.09.2021 про зупинення підготовчих та будівельних робіт на час проведення перевірки проведені наступні роботи: довлаштована покрівля (металевий профіль), влаштоване бетонне вимощення біля воріт та дверей.
Такими діями, як зазначено Управлінням ДАБК, ОСОБА_1 порушила пп. 3 п. 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінет) Міністрів України № 553 від 23.05.2011, п. 3 ч. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
За наслідками перевірки складено протокол про адміністративне правопорушення № 24 від 13.12.2021 стосовно ОСОБА_1 , в якому зафіксовано, що відповідальність за вчинене Відповідачем правопорушення передбачена ч. 1 ст. 188-42 КпАП України (т. 1 а.с. 101).
24.12.2021 розглянута справа про адміністративне правопорушення та ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КпАП України, про що начальником Управління ДАБК винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення від 24.12.2021 №22, якою також накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5  950,00 грн (т. 2 а.с. 4).
Постанова у справі про адміністративне правопорушення від 24.12.2021 №22 виконана, штраф сплачено (т. 2 а.с. 5).
На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень ст. 376 Цивільного кодексу України, ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. ст. 4, 25-26, 34, 38, 41, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», суд першої інстанції прийшов до висновку, що Відповідач без дозвільних документів з порушеннями будівельних норм і правил провів спірне будівництво, а також не виконав у встановлений строк вимоги приписів про усунення порушень, а тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.
З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на таке.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про основи містобудування» містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.
Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.
У силу приписів ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать, зокрема, виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.
Положення ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначають державний архітектурно-будівельний контроль як сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.
Підготовчі та будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, будівельним нормам і правилам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без набуття права на їх виконання, підлягають зупиненню до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Відповідно до пп. «а», «б» п. 3 ч. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом.
Як було встановлено раніше, у ході неодноразово проведених перевірок Управлінням ДАБК було встановлено виконання на замовлення ОСОБА_1 будівництва боксового гаражу біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , без будь-яких дозвільних документів, на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності Черкаської міськради, а також у межах охоронної зони повітряної теплової мережі, у зв`язку із чим було видано приписи №12 про зупинення підготовчих та будівельних робіт і №11 про усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, з вимогою усунути виявлені порушення у строк до 19.10.2021. Указані приписи Відповідачем не оскаржувалися.
У ході подальших перевірок було встановлено, що ні вимоги припису №11, ні вимоги припису №12 ОСОБА_1 не виконані, будівництво продовжувалося, у зв`язку з чим було винесено припис №15 про зупинення підготовчих та будівельних робіт, який також не був оскаржений Відповідачем, однак і не виконаний.
При цьому твердження ОСОБА_1 про те, що зміст припису від 19.08.2021 №11 не дає можливості зрозуміти, які саме дії повинна остання вчинити для усунення виявлених у ході перевірки порушень, судова колегія вважає безпідставними, оскільки, по-перше, в акті перевірки зафіксовано, які саме порушення допущені Відповідачем, по-друге, у випадку незгоди із приписом чи із змістом його зобов`язуючої частини особа, щодо якої його винесено, не позбавлена права оскаржити такий індивідуальний акт.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.
Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється (ч. 2 ст. 36 указаного Закону).
За правилами ч. 1, ч. 7 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України. Виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Отже, законом передбачена пряма заборона виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт, а виконання фізичною або юридичною особою таких робіт без подання указаного повідомлення вважається самочинним будівництвом.
При цьому, як було встановлено раніше, матеріали справи свідчать, що зафіксовані в актах перевірки порушення свідчать про відсутність повідомлення про початок робіт, як і будь-яких дозвільних документів на проведення будівельних робіт, що у свою чергу не спростовується і не заперечується Відповідачем.
Згідно ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
Отже, зверненню суб`єкта владних повноважень з позовом про зобов`язання знести самочинне будівництва передує саме наявність вищезазначених обставин.
При цьому, за правилами абзацу 2 частини 1 цієї ж статті у разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Аналіз змісту указаних норм у своєму взаємозв`язку дає підстави стверджувати, що ними встановлено перелік юридичних фактів, які обумовлюють виникнення в органу державного архітектурно-будівельного контролю повноваження на пред`явлення позову про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсації витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Також зміст наведених вище положень ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у взаємозв`язку з нормами ч. 1 ст. 41 цього ж Закону дає підстави для висновку про те, що в разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений видати припис про усунення порушень.
Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу звернутися до суду на підставі ч. 1 ст. 38 цього Закону у зв`язку з його невиконанням.
Як вже неодноразово було підкреслено раніше, матеріали справи свідчать, що Позивачем виносилися приписи про усунення порушень вимог законодавства в сфері містобудування, які отримувалися Відповідача, не оскаржувалися та не виконувалися.
Крім того, постановами Управління ДАБК по справі про адміністративне правопорушення:
- від 26.08.2021 №7 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 5 ст. 96 КпАП України (Порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів чи споруд. Виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті);
- від 16.09.2021 №11 та від 24.12.2021 №22 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КпАП України (Невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю).
Штрафи за цими постановами були сплачені Відповідачем у повному обсязі, а згадані індивідуальні акти останнім в установленому законодавством порядку не оскаржувалися.
Таким чином, як на момент проведення перевірок, так і на час розгляду справи судом першої інстанції і під час апеляційного перегляду судового рішення у ОСОБА_1 відсутні будь-які дозвільні документи, які б надавали останній право на здійснення будівельних робіт у вигляді будівництва гаража за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім іншого, суд першої інстанції правильно підкреслив, що спірний гараж зведено на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить до міських земель, не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту та перебуває у комунальній власності, про що Управління ДАБК повідомлено листами Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 10.01.2022 №18-23-0.2-102/2-22 (т. 1 а.с. 164-165) та від 29.06.2022 №18-23-0.2-1866/2-22 (т. 1 а.с. 166). До того ж указана земельна ділянка не передана у спільну сумісну власність власників квартир будинку АДРЕСА_1 , що також випливає із змісту згаданих листі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області.
Викладеним спростовується посилання Апелянта на те, що гараж збудований на прибудинковій території та на ділянці, умовно закріпленій за квартирою АДРЕСА_2 , оскільки, по-перше, указана земельна ділянка не визначена в установленому Земельним кодексом України порядку як прибудинкова територія, по-друге, земельне законодавство України не передбачає такого правового титулу на земельну ділянку як «умовне закріплення».
Самочинна ж побудова об`єкта будівництва на земельній ділянці комунальної власності, що не відводилася для цієї мети, на переконання судової колегії, саме по собі вказує на порушення забудовником права власності територіальної громади, що робить неспроможним твердження апеляційної скарги про те, що Управлінням ДАБК не надано доказів порушення ОСОБА_1 права власності територіальної громади щодо цієї земельної ділянки.
Судовою колегією враховується, що рішенням Черкаської міської ради від 29.09.2022 №30-56 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 » відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0038 га, в оренду на 5 років для будівництва тимчасового гаражу через невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам генерального плану міста Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 29.12.2011 №3-305 (т. 2 а.с. 7).
Крім того, як зазначено у згаданому рішенні Черкаської міськради, відповідно до витягу з містобудівної документації міста Черкаси на визначення обмежень у використанні території для містобудівних потреб від 27.01.2022 № 839 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 наявні містобудівні обмеження, а саме реалізація містобудівної документації (територія багатоквартирної забудови) та охоронна зона навколо інженерних комунікацій.
Отже, з огляду на відсутність у Відповідача дозвільних документів для проведення будівельних робіт, документів на право проведення таких робіт на відповідній земельній ділянці, а також їх проведення у межах охоронної зони навколо інженерних комунікацій без погодження з їх оператором судова колегія приходить до висновку, що указаний об`єкт вважається самочинним будівництвом, що, як вже було зазначено вище, тягне за собою відповідальність згідно із законом (ч. 7 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).
Указаним спростовується посилання Апелянта на те, що Позивачем як суб`єктом владних повноважень не доведено належними і допустимими доказами існування підстав для задоволення позовних вимог. Проведення ж будівельно-технічної експертизи як обов`язкової передумови для знесення самочинно збудованого об`єкту будівництва ні нормами матеріального, ні нормами процесуального права не передбачено.
Відповідно до ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
У постанові від 29.01.2020 у справі №822/2149/18 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформував ряд ключових правових висновків щодо цієї категорії справ:
1) можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки;
2) в інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (а) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (б) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (в) належно затвердженого проекту, стаття 376 ЦК України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.
Такий підхід, за висновками Верховного Суду, висловленими у межах справи №1340/4767/18 (постанова від 16.08.2022) є логічним та виправданим, позаяк такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови.
Окрім іншого, Верховний Суд у зазначеному вище рішенні у справі №822/2149/18 дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від позицій, висловлених у постановах Верховного Суду за наслідками розгляду справ № 820/3183/16, № 813/6426/14, № 813/6284/14, № 814/2645/15, № 813/6423/14.
У справі, рішення в якій є предметом апеляційного перегляду, встановлено, що ОСОБА_1 здійснила будівництво без документів, що дають право на це, а саме без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, та без належно затвердженого проекту.
Отже, у межах спірних правовідносин має місце той вид самочинного будівництва, для якого Цивільний кодекс України не встановлює правила, що знесенню передує рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Тобто, частина 7 статті 376 Цивільного кодексу України спірні правовідносини не регулює.
Натомість, для висновку про задоволення позову у цьому випадку визначальним та достатнім є той факт, що Відповідач здійснив будівництво без документів, що дають право на це, на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без належно затвердженого проекту та не виконав вимоги зобов`язального припису, яким вимагалось усунути виявлені порушення.
Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у вже згаданій вище постанові від 16.08.2022 у справі №1340/4767/18
У площині викладеного судова колегія вкотре звертає увагу на те, що у постанові від 29.01.2020 (справа № 822/2149/18) Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що обов`язковому (безальтернативному) знесенню об`єкт будівництва підлягає лише у випадках, якщо такий об`єкт побудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та/або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.
За такого правового регулювання та встановлених обставин колегія суддів приходить до висновку, що будівництво гаражу біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є самочинним щодо якого правомірно заявлено вимогу про знесення, оскільки Відповідач виконував будівельні роботи без відповідного документа, на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, та без належно затвердженого проекту і відмовлявся усувати порушення. Отже правильною є позиція суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.
Посилання Апелянта на те, що побудова гаража була зумовлена життєвими обставинами, а саме крадіжкою автомобіля, судовою колегією у розрізі спірних правовідносин відхиляються, оскільки такі обставини не можуть породжувати виникнення в особи права на порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності шляхом спорудження нового об`єкта будівництва без будь-яких дозвільних документів і на земельній ділянці комунальної форми власності за відсутності відведення її для цієї мети.
Звернення ж ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування 10.01.2022 із заявою про надання можливості «узаконити право користування самочинно збудованим мною в 2021 р. гаражем на прибудинковій території восьмиквартирного будинку» (т. 1 а.с. 190) не спростовує встановлених вище існування правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки будь-яких дій щодо попереднього отримання дозвільних документів на будівництво Відповідачем не вчинялося, а про те, що таке будівництво є порушенням вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 дізналася ще у серпні 2021 року. Однак, попри прийняті Управлінням ДАБК продовжувала споруджувати об`єкт будівництва без отримання будь-яких дозвільних документів.
З аналогічних підстав колегія суддів відхиляє доводи скаржника про виявлення ним наміру отримати дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення вільної від капітальної забудови земельної ділянки в оренду із земель комунальної власності орієнтовною площею 38,3 кв. м у АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 238), оскільки така заява також подана Відповідачем 10.01.2022, у той час, як було підкреслено вище, на неприпустимості будівництва на земельній ділянці останньому було відомо ще у серпні 2021 року. До того ж вже раніше було зазначено про те, що рішенням Черкаської міськради було відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0038 га, в оренду на 5 років для будівництва тимчасового гаражу.
З приводу посилання ОСОБА_1 на норми ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.
Указаними приписами Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
Разом з тим, у межах спірних правовідносин, як було встановлено раніше, відсутні докази відведення ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва. Крім того, набуття права власності на об`єкт самочинного будівництва не позбавляє такий об`єкт статусу самочинного у розумінні положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ч. 7 ст. 376 ЦК України.
Принагідно колегія суддів зауважує, що, посилаючись на неотримання будь-яких дозвільних документів для проведення будівельних робіт з підстав необхідності відвідування непрацездатного батька та догляду за ним, ОСОБА_1 у цей період мала час продовжувати будівництво самочинного об`єкта всупереч неодноразових приписів Управління ДАБК про незаконність його проведення та обов`язок особи зупинити виконання таких робіт.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                А.Г. Степанюк 
Судді                                                                                                      Н.П. Бужак
                                                                                                              М.І. Кобаль
Повний текст постанови складено та підписано 01 лютого 2023 року.