ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 р. 	Справа № 480/3766/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Калиновського В.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2022, головуючий суддя І інстанції: О.М. Кунець, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 20.06.22  по справі № 480/3766/21
за позовом         ОСОБА_1  
до    Сумської обласної державної адміністрації (Комісія з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи)               
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сумської обласної державної адміністрації , в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської  катастрофи Сумської обласної державної адміністрації з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 18 грудня 2020 року оформленого протоколом №18 в частині відмови   ОСОБА_1 у встановлені статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;
-  зобов`язати комісію Сумської обласної державної адміністрації з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи   прийняти рішення про встановлення   ОСОБА_1  статусу учасника ліквідації наслідків аварії на   Чорнобильській АЕС.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення відповідача щодо відмови у наданні йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Вказує, що участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підтверджується належними і допустимими    доками, які відповідачем не взято уваги при  прийнятті відповідного рішення від 18 грудня 2020 року оформленого протоколом №18 в частині відмови   ОСОБА_1 у встановлені статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС,  що зумовило звернення до суду з даним позовом.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Сумської обласної державної адміністрації в особі Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що сам факт дислокації військової частини № НОМЕР_1 на станції Янів ( АДРЕСА_1 ), тобто у зоні відчуження, у період з 26 квітня 1986 року по 27 квітня 1986 року підтверджується архівними довідками Галузевого державного архіву Міністерства оборони України. Той факт, що позивач проходив строкову військову службу у складі військової частини № НОМЕР_1 підтверджується військовим квитком та довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 і не заперечується з боку військового.
Факт виводу військовослужбовців військової частини № НОМЕР_1 із зони відчудження двома датами 27.06.1986 року та 07.05.1986 року, відповідно до двох наказів, а саме: наказом № 41 від 27.06.1986 року та наказом № 44 від 1986 року підтверджується довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 000412 від 11.01.2002 року.
Позивач зазначає, що він для отримання посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» звернувся із заявою до комісії зі спірних питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. До заяви було додано копії таких документів; паспорт, код, військовий квиток НОМЕР_2 , посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, архівні довідки Галузевого державного архіву MO України № 000412 від 11 січня 2002 року та №179/1/10393 від 29.09.2017 року, довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 № 181 від 23.12.2019 року, довідка МСЕК серії 12 ААА № 669729 від 26.12.2017, довідка про результати визначення ступеня втрати працездатності серії 12 ААА № 007650 від 26.12.2017 року, витяг із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв військовослужбовців № 2767 від 26.10.2017 року.
На переконання позивача, комісія Сумської обласної державної адміністрації з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 18 грудня 2020 року протоколом № 18 протиправно та безпідставно відмовила у встановленні статусу ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зв`язку з не підтвердженням факту виконання мною робіт у зоні відчуження.
Відповідач скористалася своїм правом та подав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача в якому зазначає, що надані позивачем копії документів не підтверджують факт виконання ОСОБА_1 робіт у зоні відчуження та безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. 
Зазначає, що посилання позивача на наявність рішення Лебединського районного суду Сумської області від 11.06.2020р. у справі №950/406/20 (а.с.17), як єдиний доказ, яким встановлено факт участі позивача у ліквідації аварії на ЧАЕС є безпідставним, оскільки наявне роз`яснення Верховного Суду України від 07.06.1999 №63-99 , відповідно до якого рішення суду про встановлення факту участі громадянина в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не може бути документом прямої дії, якщо відсутні інші документи».
Відповідач наголошує на тому, що військова частина НОМЕР_1 участі у ліквідації наслідків аварії  на ЧАЕС не приймала, але дислокувалась на ст.Янів і після аварії була евакуйована  із зони відчуження у квітні 1986р.
Таким чином, відповідач посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що з 14 червня 1984 року по  27 травня 1986 року позивач проходив службу  у військовій частині № НОМЕР_1 , що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_2 та довідкою Лебединського об"єднаного військового   НОМЕР_3 від 23.12.2019 р.
Місцем дислокації  військової частини № НОМЕР_1 по 27 квітня 1986 року була станція Янів Київської області.
Позивач у позові звертав увагу суду на те, що  станція Янів розташована поблизу міста Прип`ять Київської області, тобто вона знаходилась у зоні безумовного (обов"язкового) відселення  з моменту аварії на Чорнобильській АЕС.
У зв`язку з цим військова частина № НОМЕР_1 , де проходив службу позивач, відповідно до Наказу командира військової частини №41 від 27.04.1986р. була переведена до м.Чернігів, що підтверджується архівними довідками Галузевого державного архіву Міністерства оборони України.
Але, при цьому, позивач стверджує, що на момент аварії на Чорнобильській атомній електростанції всі без виключення військовослужбовці військової частини № НОМЕР_1 , в тому числі і  позивач  брали участь у ліквідації  наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Цей факт було встановлено рішенням Лебединського районного суду Сумської області  від 11.06.2020р. у справі №950/406/20 (а.с.17). При розгляді вказаної цивільної справи були допитані свідки військовослужбовці військової частини № НОМЕР_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та командир військової частини № НОМЕР_1 - ОСОБА_4 .
Медико-соціальною експертною комісією 26.12.2017 року  позивачу  встановлено третю групу інвалідності безстроково причиною інвалідності, відповідно, до висновку комісії є наслідки Чорнобильської катастрофи в період проходження військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААА № 669729 від 27.12.2017 року. Втрата працездатності становить 60%, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №0007650 від 17.12.2017р.  
Протоколом №2767 від 26.10.2017р. центральної  військово-лікарської комісії встановлено, що захворювання позивача пров"язані з наслідками Чорнобильської катастрофи в період проходження  служби.  
27.03.2019р. позивача було визнано потерпілим від наслідків Чорнобильської катастрофи, строк дії "безстроково", група інвалідності 3, що підтверджується посвідченням серії   НОМЕР_4 . 
Відповідно до  архівних довідок Галузевого державного архіву Міністерства оборони України вказано, що надати інформацію щодо участі ОСОБА_1 в ліквідації наслідків аварії  на Чорнобильській  АЕС в період з 26 квітня по 20 травня 1986 року в складі військової частини НОМЕР_1 немає можливості, тому що на зберіганні в архіві знаходяться тільки накази командира військової частини № НОМЕР_1 по стройовій частині за період з 02 січня по 30 червня 1986 року та наказ командира військової частини № НОМЕР_1 по бойовій підготовці за період з 02 січня по 31 грудня 1986 року. Інші документи в/ч НОМЕР_1 на зберігання до архіву не надходили.
При цьому, позивач просив взяти до уваги, що сам факт дислокації військової частини № НОМЕР_1 на станції Янів ( АДРЕСА_1 ), тобто у зоні відчуження, у період з 26 квітня 1986 року по 27 квітня 1986 року підтверджується архівними довідками Галузевого державного архіву Міністерства оборони України. Той факт, що позивач проходив строкову військову службу у складі військової частини № НОМЕР_1 підтверджується військовим квитком та довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Отже, на переконання позивача  вищезазначені  докази підтверджують право позивача на отримання  статусу не лише потерпілого  від наслідків аварії на ЧАЕС, а і право на отримання статусу учасиника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 
Для отримання посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС»  позивач звернувся із заявою до комісії зі спірних питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
До заяви було додано копії таких документів: паспорт, код, військовий квиток НОМЕР_2 , посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, архівні довідки Галузевого державного архіву MO України № 000412 від 11 січня 2002 року та №179/1/10393 від 29.09.2017 року, довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 №181 від 23.12.2019 року, довідка MCEК серії 12 АЛЛ № 669729 від 26.12.2017, довідка про результати визначення ступеня втрати працездатності серії 12 ААА № 007650 від 26.12.2017 року, витяг із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв військовослужбовців № 2767 від 26.10.2017 року .
Але комісія Сумської обласної державної адміністрації з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до рішення від 18 грудня 2020 року, яке оформлене  протоколом № 18 відмовила   ОСОБА_1 у встановленні статусу ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зв`язку з непідтвердженням факту виконання позивачем робіт у зоні відчуження, що підтверджується витягом з протоколу № 1 засідання комісії Сумської обласної державної з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 січня 2021 року.
Не погоджуючись із такими діями відповідачів, позивач звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні належні докази перебування позивача у безпосередній участі у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках, рівно як відсутні докази роботи позивача на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві не менше 14 календарних днів у 1986 році.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII.
Положеннями ч. 1, ч. 4 ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період  роботи  (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами: видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, видача довідок, про заробітну плату за цей період, здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а за період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Так, статтею 9 Закону № 796-XII  визначено дві категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Статтею 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 за № 796-XII передбачено, що  учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які  безпосередньо брали   участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Отже, нормами ч. 1 ст. 15 Закону №796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Згідно з положеннями ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", посвідчення " Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року за №51 (який був чинним під час видачі позивачу відповідного посвідчення), посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.
Положеннями пункту 10 абзацу 4 Порядку встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: 
а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; 
б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; 
в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).
Постановою Кабінету Міністрів України № 551 від 11.07.2018 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, який визначає процедуру видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та передбачає видачу посвідчень громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Вищезазначений Порядок регламентує процедуру видачі (заміни) посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та передбачає видачу посвідчень громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Так, п. 11 Порядку № 551 посвідчення видаються уповноваженими органами за поданням райдержадміністрацій за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).
Посвідчення видаються, в тому числі, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби); довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку; довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку.
Колегія суддів дослідивши матеріали справи встановила, що ОСОБА_1 у 2020 році звернувся за встановленням статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС надавши рішення Лебединського районного суду Сумської області від 11.06.2020 по справі №950/406/20, яким встановлено факт участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час проходження військової служби в складі військової частини НОМЕР_1 у період з 26 по 27 квітня 1986 року та долучив особисті пояснення про характер виконуваних ним робіт під час проходження строкової служби.
В  особовій справі позивача наявні наступні документи:
- копія військового квитка, з якої свідчить  про  проходження ОСОБА_1 дійсної військової служби з 15.04.1984 по 27.05.1986 у складі в/ч НОМЕР_1 . При цьому, у квитку відсутня відмітка про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;
- довідка Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 11.01.2002р.  №000412 - з якої свідчить, що на зберіганні в архіві частково є документи в/ч НОМЕР_1 , а саме:  документи по особовому складу в/ч за період  з 02.01. по   30.06.1986          та накази по стройовій підготовці у період з 02.01. по 31.12.1986. Інші документи на зберігання до архіву не надходили. Дислокація в/ч   НОМЕР_1  по 27.04.1986 - ст. Янів; з 28.04.1986 - м.Чернігів, з   08.05.1986 - м. Житомир - 21. (а.с. 12);
- довідка Галузевого державного архіву Міністерства оборони  України від 29.09.2017р.   №179/1/10393 (а.с.11), згідно якої також вказано, що дислокація в/ч   НОМЕР_1  по 27.04.1986 - ст. Янів; з 28.04.1986 - м.Чернігів, з   08.05.1986 - м. Житомир - 21.  
- витяг з протоколу комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, Київської облдержадміністрації, від 28.01.2005 (протокол № 119) про визначення ОСОБА_1 статусу особи, евакуйованої із зони відчуження 27.04.1986 ст. Янів.
З 2005 року ОСОБА_1 , на підставі рішення Комісії Київської ОДА від 28.01.2005, протокол № 119, встановлено статус особи, евакуйованої із зони відчуження.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач має посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, категорії 1-Б №012626 від 27.03.2019, яке видане Сумською обласною державною адміністрацією, як особі з інвалідністю з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи на підставі витягу із протоколу Центральної військово-лікарської комісії від 26.10.2017 (протокол № 2767) та довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення III групи інвалідності, пов`язаної із наслідками Чорнобильської катастрофи в період проходження військової служби (копія довідки серія 12 ААА № 669729 від 27.12.2017).
Колегія суддів звертає увагу, що спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Мінсоцполітики, до складу якої, крім його фахівців, входять представники МОЗ, ДАЗВ, МВС, Міноборони, Київської облдержадміністрації та громадських об`єднань, статутна діяльність яких пов`язана із соціальним захистом осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (за згодою), за поданням уповноважених органів.
Особові справи громадян надсилаються на розгляд комісій, зазначених в абзацах першому і другому цього пункту, за рішенням регіональних комісій.
Для прийняття рішення щодо визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з долученням рішення Лебединського районного суду Сумської області від 11.06.2020 по справі № 950/406/20, особова справа ОСОБА_1 рішенням Комісії Сумської обласної державної адміністрації з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 09.09.2020, протокол № 7, була направлена на розгляд Комісії Київської ОДА. 
Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації листом від 30.09.2020 № 1681/02-06/34 повернув справу без розгляду на засіданні спірної комісії Київської ОДА з наступних причин: відповідно до пункту 13 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551, комісія Київської ОДА, розглядає спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження. Спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Міністерстві соціальної політики України. 
За наявною у департаменті інформацією, в/ч НОМЕР_1 участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС  не приймала, але дислокувалася на ст.Янів і була у повному складі евакуйована 27.04.1986 (з посиланням на копію листа управління мобілізації та комплектування Головного штабу Збройних сил України від 06.10.1993 № 115/5/6976).
Рішенням Комісії Сумської ОДА від 12.11.2020, протокол № 10, особова справа ОСОБА_1 направлялася на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській AEC, Міністерства соціальної політики України, для встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з долученням рішення Лебединського районного суду Сумської області від 11.06.2020 по справі №950/406/20.
Міністерство соціальної політики України листом від 21.12.2020 № 12136/0/78-20/2912 повідомило, що рішенням Спірної Комісії від 18.12.2020, протокол №18, особову справу ОСОБА_1 повернуто без розгляду у зв`язку з відсутністю спірності питання. У листі зазначеному зазначено «згідно статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Правила видачі посвідчень урегульовано Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. № 551 (зі змінами). 
Колегія суддів вбачає, що долучені до матеріалів адміністративної справи копії документів, не підтверджують факт виконання   ОСОБА_1 робіт у зоні відчуження.
На виконання рішення Спірної Комісії від 18.12.2020, протокол №18, оформлене листом Мінсоцполітики від 21.12.2020 № 12136/0/78-20/2912, про не підтвердження факту виконання ОСОБА_1 робіт у зоні відчуження Комісія Сумської ОДА (рішення від 28.01.2021, протокол № 1) дійшла висновку про відсутність підстав для встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Згідно з пунктом 1 частини першої  статті 14 Закону № 796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.
Аналіз наведених норм свідчить, що Законом № 796-XII визначено вичерпних перелік підстав, при наявності яких особа набуває статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Так, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вважаються громадяни, які:
- безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів;
- безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості;
- ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Натомість, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, відповідно до пункту 5 частини 1  статті 11 Закону № 796-XII  належать:
- особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями;
- особи, які працювали не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями.
Для встановлення пільг і компенсацій статтею 14 Закону №796-XII визначено чотири категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
До категорії 1 віднесено осіб з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.
Згідно з частиною 1 статті 15 Закон № 796-XII  підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Судовим розглядом встановлено, що будь-яких доказів/документів на підтвердження виконання та безпосередньої участі  позивача  у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження  позивачем  не надано, окрім рішення Лебединського районного  суду від 11.06.2020р. у справі №950/406/20  про встановлення факту  участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків ЧАЕС під час проходження строкової служби (копія рішення - а.с.17).
Вказаним рішенням Лебединського районного суду від 11.06.2020р.  встановлено лише те, що місцем дислокації військової частини по 27 квітня 1986 року була станція Янів Київської області (м. Прип`ять), тобто вона знаходилась у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС. У зв`язку з цим військова частина № НОМЕР_1 відповідно до наказу командира військової частини № 41 від 27 квітня 1986 року була переведена до міста Чернігова, що підтверджується архівними довідками Галузевого державного архіву Міністерства оборони України. Всі військовослужбовці військової частини № НОМЕР_1 , в тому числі і ОСОБА_1 брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтвердили свідки.
Натомість судом не було встановлено, які саме роботи  здійснювались  позивачем,  в який період та  на яких об`єктах він брав безпосередню участь у ліквідації  наслідків ЧАЕС. 
Колегія суддів погоджується з позицією відповідача, викладеною у відзиві на апеляційну скаргу в якій відповідач посилається на роз`яснення Верховного Суду України від 07.06.1999 № 63-99 відповідно до яких рішення суду про встановлення факту участі громадянина в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не може бути документом прямої дії, якщо відсутні інші документи».
Підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Позивачем до матеріалів справи не надано довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку, як це передбачено  пунктом 11 Порядку №551 .
Колегія суддів звертає увагу, що нормами  Закону №796-XII  передбачено набуття статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у разі безпосередньої участі особи у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів або відпрацювання особою не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
В матеріалах справи відсутні належні докази перебування позивача у безпосередній участі у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках, рівно як відсутні докази роботи позивача на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві не менше 14 календарних днів у 1986 році.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно відмовлено у наданні позивачу статусу ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 року по справі №480/3766/21 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 по справі № 480/3766/21 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    В.А. Калиновський