Ухвала
06 лютого 2023 року
м. Київ
справа № 686/7533/20
провадження № 61-12782ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, публічного акціонерного товариства «Імексбанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»» про визнання недійсними результатів електронних торгів, договору відступлення права вимоги, зобов`язання вчинити дії, відшкодування завданої моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним вище позовом, у якому просив суд:
- визнати недійсним протокол електронного аукціону №UА-ЕА-2019-12-12-000014-b від 18 грудня 2019 року; 
- визнати недійсним договір відступлення права вимоги №115 від 17 січня 2020 року, який укладений між публічним акціонерним товариством «Імексбанк» (далі - ПАТ «Імексбанк») та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія»» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»»); 
- зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті» (далі - ТОВ «Компанія Дасті») повернути ПАТ «Імексбанк» грошові кошти 
в розмірі 5 010,08 грн; 
- зобов`язати ПАТ «Імексбанк» зарахувати кошти в розмірі 5 010,08 грн 
в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 
№ 999-00088482 від 23 січня 2014 року, які будуть отримані від 
ТОВ «Компанія Дасті»; 
- зобов`язати ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» повернути оригінал кредитного договору №999-00088482 від 23 січня 2014 року, який укладено між 
ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 
- стягнути з ПАТ «Імексбанк» на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої моральної шкоди 75 000 грн, 
- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь 
ОСОБА_1 на відшкодування завданої моральної шкоди 75 000 грн; 
- стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої моральної шкоди 30 000 грн. 
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано недійсним протокол електронного аукціону № UА-ЕА-2019-12-12- 000014-b від 18 грудня 2019 року.
Визнано недійсним Договір відступлення права вимоги № 115 від 17 січня 2020 року, який укладено між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».
Зобов`язано ТОВ «Компанія Дасті» повернути ПАТ «Імексбанк» грошові кошти в розмірі 5 010,08 грн.
Зобов`язано ПАТ «Імексбанк» зарахувати грошові кошти в розмірі 
5 010,08 грн в рахунок погашення заборгованості за Кредитним Договором №999-00088482 від 23 січня 2014 року, які будуть отримані від 
ТОВ «Компанія Дасті».
Зобов`язано ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»» повернути оригінал кредитного договору №999-00088482 від 23 січня 2014 року, який укладено між 
ПАТ «Імексбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 .
Стягнуто з ПАТ «Імексбанк» на користь ОСОБА_1 , відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 75 000 грн.
Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь 
ОСОБА_1 , відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 
75 000 грн.
Стягнуто з ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»» на користь ОСОБА_1 , відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»» задоволено.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. 
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду 
від 15 листопада 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду. Рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 23 грудня 2022 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2022 року залишено без руху. Запропоновано заявникові: уточнити касаційну скаргу з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи та подати до суду документи, що підтверджують сплату судового збору 
у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону та надати відповідні докази, або обґрунтувати підстави звільнення від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів». Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
У січні 2023 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду 
від 23 грудня 2022 року  ОСОБА_1  надіслав матеріали на усунення недоліків, а саме уточнену касаційну скаргу.
Проте, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 23 грудня 2022 року вимоги не були виконані у повному обсязі, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
Щодо виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху в частині сплати судового збору
Заявник у змісті уточненої касаційної скарги посилається на те, що звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки є споживачем фінансових послуг.
Враховуючи характер спірних правовідносин, предмет та підстави заявлених позовних вимог, слід дійти висновку, що ОСОБА_1 при оскарженні судового рішення у цій справі не має право на пільгу, передбачену частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, доводи заявника про те, що він звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі не заслуговують на увагу.
Також є безпідставним посилання заявника на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 21 березня 2018 року 
у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18), оскільки предмет та підстави позову у справах є різними.
Щодо виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху в частині зазначення підстав касаційного оскарження судового рішення
Заявник у змісті уточненої касаційної скарги, як на підставу оскарження постанови Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2022 року, посилається на наступне: «На сьогоднішній день відсутній висновок, викладений у постанові Верховного Суду, який зроблено з урахуванням усіх позовних вимог в їх сукупності з аналогічним предметом спору та з тих самих підстав».
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення 
від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У випадку визначення заявником підставою касаційного оскарження судових рішень пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовної практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Таким чином оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись 
у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.
Касаційна скарга ОСОБА_1 у повній мірі не відповідає зазначеним вище вимогам закону, оскільки заявник у змісті уточненої касаційної скаргиузагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, проте уточнена касаційна скарга 
в повній мірі не відповідає вимогам закону, оскільки не містить вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок Верховного Суду, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовної практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Ураховуючи викладене, заявник у відведений судом строк, станом 
на 06 лютого 2023 року, ухвалу Верховного Суду від 23 грудня 2022 року 
у повному обсязі не виконав, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду 
від 15 листопада 2022 року підлягає визнанню неподаною та поверненню заявникові.
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, публічного акціонерного товариства «Імексбанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»» про визнання недійсними результатів електронних торгів, договору відступлення права вимоги, зобов`язання вчинити дії, відшкодування завданої моральної шкодивважати неподаною та повернути заявникові.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Д. Д. Луспеник