Ухвала
15 березня 2023 року
м. Київ
справа № 336/9826/21
провадження № 61-10611св22
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Фаловської І. М.,
суддів: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Сердюка В. В., Стрільчука В. А.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій 
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (далі - ТДВ «СК «Кредо») про стягнення суми страхового відшкодування.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 24 серпня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТДВ «СК «Кредо» 
на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 
10 500 грн. Стягнуто з ТДВ «СК «Кредо» на користь держави судовий збір 
у розмірі 908 грн.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ТДВ «СК «Кредо» задоволено. Рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 27 серпня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 судові витрати 
у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 488,60 грн.
Постановою Верховного Суду від 11 січня 2023 року касаційну 
скаргу      ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Запорізького апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року скасовано в частині розподілу судових витрат, ухвалено в цій частині нове судове рішення. Компенсовано ТДВ «СК «Кредо» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги 
в розмірі 1 488,60 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Короткий зміст і доводи заяви про відшкодування судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом цієї справи в суді касаційної інстанції
30 січня 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою про відшкодування судових витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом цієї справи в суді касаційної інстанції.
Заява мотивована тим, що у зв`язку з наданням адвокатським об`єднанням «Інтегро» правничої допомоги в суді касаційної інстанції  ОСОБА_1 поніс витрати на таку допомогу у розмірі 9 000 грн, а саме: консультація усна без вивчення документів - 1 000 грн, ознайомлення з матеріалами справи за наданим клієнтом пакетом документів - 3 000 грн, складення касаційної скарги - 5 000 грн.
На підтвердження вказаних обставин заявником надано копії: договору про надання правової допомоги від 05 липня 2021 року, акта про надання правової допомоги від 12 січня 2023 року № 1.
Короткий зміст заперечень щодо заяви про відшкодування судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом цієї справи в суді касаційної інстанції
14 березня 2023 року ТДВ «СК «Кредо» звернулося до Верховного Суду із запереченнями, в яких просило відмовити у задоволенні заяви 
 ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом цієї справи в суді касаційної інстанції.
Заява мотивована тим, що спір у справі виник внаслідок неправильних дій ОСОБА_1 у вигляді подання необґрунтованого позову, тому останній 
і поніс судові витрати. Крім того, позивач не заявив про відшкодування витрат на правничу допомогу до прийняття Верховним Судом постанови 
від 11 січня 2023 року.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в заяві доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви з огляду на таке.
Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 
1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, в тому числі, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, 
витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої 
статті 133 ЦПК України).
Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону 
у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
В постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі 
№ 922/445/129 міститься правовий висновок про те, що однією з основних засад (принципів) судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді та захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, 
а також стимулювання сторін до врегулювання спору в досудовому порядку. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити 
у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат.
Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями 
в судовому процесі.
За статтею 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були понесені (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 916/24/18).
Сторона у справі має право подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу до прийняття касаційною інстанцією постанови по суті справи (додаткова постанова Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 911/1803/17).
У заяві, яка була одержана Верховним Судом після прийняття ним постанови по суті заявлених у справі вимог за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року, позивач вперше просив здійснити відшкодування судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції.
Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою як позовної заяви (апеляційної та касаційної скарг), так 
і відзиву, оскільки з огляду на положення процесуального закону попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних 
з розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону 
у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Отже, норми процесуального закону надають суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору.
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 461/2102/20.
У додатковій постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі 
№ 910/9111/17 вказано, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, 
а в суді касаційної інстанції - до прийняття постанови у справі.
Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів (в суді касаційної інстанції - до прийняття постанови у справі) не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу (постанова Верховного Суду 
від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18).
У разі, коли заява (клопотання) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надійшла після ухвалення судом касаційної інстанції постанови у справі за результатами розгляду касаційної скарги, така заява (клопотання) учасника справи не розглядається, а питання розподілу судових витрат, про які йдеться у ній, не вирішується з огляду на відсутність поданої заяви (клопотання) до прийняття судом касаційної інстанції постанови у справі (ухвала Верховного Суду від 24 липня 2018 року у справі № 918/560/16).
Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, 
а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 753/7130/20.
ОСОБА_1 не подавав до суду касаційної інстанції попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, 
а його заява про стягнення таких витрат надійшла до Верховного Суду вже після ухвалення постанови Верховного Суду від 11 січня 2023 року.
З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви  ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом цієї справи в судах апеляційної та касаційної інстанцій. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 грудня 2021 року у справі № 640/16818/18 та ухвалах від 17 серпня 2022 року у справі № 461/2102/20, від 22 грудня
2021 року у справі № 640/16818/18.
Крім цього, касаційний суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд 
з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними 
і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 
Разом з тим з матеріалів справи, заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу та доданих матеріалів не вбачається, що ОСОБА_1 поніс заявлені до стягнення витрати. Так, зі змісту касаційної скарги слідує, що вона подана ОСОБА_1 через систему «Електронний суд». Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що інтереси ОСОБА_1 представляв будь-який представник (адвокат). У касаційній скарзі ОСОБА_1 не зазначено щодо наявності у нього представника (адвоката), а також адреси останнього для надсилання поштової кореспонденції. Також матеріали справи не містять доказів ознайомлення представника (адвоката) Макаренка С. С. з матеріалами справи після прийняття постанови судом апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 141, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні заяви  ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                  І. М. Фаловська
Судді:                                                                                               В. М. Ігнатенко
                                                                                                            С. О. Карпенко
                                                                                                            В. В. Сердюк
В. А. Стрільчук