ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 лютого 2023 року           справа №200/1943/21-а 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєв Е.Г., суддів Блохіна А.А. ,  Сіваченка І.В. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1  на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 р.  у справі  № 200/1943/21-а (головуючий І інстанції Зеленов А.С.)   за позовом    ОСОБА_1   до   Військової частини НОМЕР_1 про  визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,-
                                                                 ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1   (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач, ВЧ НОМЕР_1 , ВЧ), в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, яким на ОСОБА_1 21 грудня 2020 року було накладено/оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року задоволено позовні вимоги, а саме суд: визнав протиправним та скасував наказ командира Військової частини НОМЕР_1 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, яким на ОСОБА_1 21 грудня 2020 року було накладено/оголошено дисциплінарне стягнення  сувора догана.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення яким відмовити у задоволені позовних вимог. В скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи внаслідок неповного з`ясування обставини справи. 
Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що позивач під час оголошення йому дисциплінарного стягнення не намагався оскаржити стягнення в порядку визначеним законодавством. Під час накладання дисциплінарного стягнення та обрання його вид враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рішень знань про порядок служби. Ураховуючи викладені обставини після особистої бесіди, з`ясувавши всі обставини неналежного виконання службових обов`язків на командира 2 автомобільного відділення взводу Матеріально технічного забезпечення старшину ОСОБА_1 , було накладено дисциплінарне стягнення “сувора догана”. Командир військової частини НОМЕР_1 при прийнятті рішення щодо накладання дисциплінарного стягнення діяв відповідно до наданих йому прав законодавством України. 
Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, встановив наступне.
29 серпня 2016 року між позивачем та Міністерством оборони України   в особі командира військової частини пп НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ. Пункт 1 вказаного Контракту містить зобов`язання, які бере на себе військовослужбовець. Позивач ознайомлений з умовами контракту, про що свідчить особистий підпис/а.с.86-87/. 
Наказом командира Військової частини   НОМЕР_1 №259 від 10 вересня 2016 року  старшину ОСОБА_1 , водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення з 10 вересня 2016 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення /а.с.44/.
Наказом командира Військової частини   НОМЕР_1 №102 від 07 жовтня 2017 року старшину ОСОБА_1 , водія 2 автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення, призначеного наказом начальника 66 військового мобільного госпіталю (по особовому складу) від 04 жовтня 2017 року №39-РС на посаду командира 2 автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення, вважати таким, що з 07 жовтня 2017 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою/а.с.43/.
Відповідно до запису у службовій картці позивача, 21 грудня 2020 року на позивача накладено  дисциплінарне стягнення «Неповна службова відповідність» «Сувора догана» у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків, оман командира, систематичним вживанням алкоголю підлеглим особового складу. /з.б. а.с.94/.
04 лютого 2021 року позивачу стало відомо про існування даного дисциплінарного стягнення після отримання листа відповідача від 02 лютого 2021 року за вих. №282 на адвокатський запит ОСОБА_3 /а.с.13-14/.
З даного листа вбачається, що 21 грудня 2020 року за неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командиром військової частини НОМЕР_1 було накладено дисциплінарне стягнення “Сувора догана” /а.с13-14/.
Позивач, не погоджуючись із даним наказом про накладення на нього дисциплінарного стягнення, звернувся до суду із даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за  відсутності факту вчинення правопорушення підлеглими ОСОБА_1 21 грудня 2020 року у відповідача не було підстав для накладення дисциплінарного стягнення на позивача, з огляду на що наказ командира  про застосування  дисциплінарного стягнення у вигляді  суворої догани є протиправним та підлягає скасуванню
Суд апеляційної інстанції з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, дослідивши правомірність даного звільнення, суд зазначає наступне.
Згідно статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. 
Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. 
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. 
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 24 цього Закону   №2232 передбачено, що початком проходження військової служби вважається, зокрема, день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
За п. 5, 6 Положення № 1115/2009, громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному  Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на військовій службі визначено  Законом України  "Про військовий обов`язок і військову службу".
Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України.
Відповідно до Вступної частини Статуту внутрішньої служби Збройних Сил, Цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини). Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями. Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
За положенням ст.5, 6, 8 Загальних положень Статуту внутрішньої служби Збройних Сил, Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан.
За ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (п. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил). 
Статтею 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил визначено, що на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Згідно із ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців,  а також військовозобов`язаних та резервістів під  час  проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних  стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Усі військовослужбовці Збройних  Сил  України  незалежно  від своїх  військових  звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. 
Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на  Державну  прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального  зв`язку та захисту інформації України.
Статтею 1, 2 Дисциплінарного статут ЗСУ визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. 
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 5 Дисциплінарного статут ЗСУ передбачено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених законами та військовими статутами заходів примусу аж до арешту винного й притягнення його до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статут ЗСУ, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених  Кодексом України про адміністративні правопорушення.
За положенням ст. 48 Дисциплінарного статут ЗСУ, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
За положенням ст. 54 Дисциплінарного статут ЗСУ, командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), має право застосовувати стягнення, визначені в пунктах "а"-"ґ" статті 48 цього Статуту (крім попередження про неповну службову відповідність осіб офіцерського складу).
Відповідно до ст. 83 Дисциплінарного статут ЗСУ, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
За ст. 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове  розслідування. Воно проводиться  з  метою  уточнення  причин і умов,  що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. 
Щодо не проведення службового розслідування , суд зазначає, що приписами статті 84 Закону України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення «може» передувати службове розслідування. Тобто з наведеної норми вбачається, що проведення службового розслідування не є обов`язковою підставою для накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення та є правом, а не обов`язком командира. 
Аналогічна правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від  13 червня 2018 року у справі №822/2446/17.
За положенням ст.96-98 Дисциплінарного статут ЗСУ, дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.
 Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.
Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.
Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
За положенням статті 105-106, 109 Дисциплінарного статут ЗСУ, облік заохочень та дисциплінарних стягнень ведеться в усіх підрозділах (від роти і вище) та військових частинах.
Усі заохочення та дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця (додаток 3 до цього Статуту).
У разі зняття дисциплінарного стягнення у службовій картці військовослужбовця в розділі "Стягнення" робиться запис - коли й ким стягнення знято.
Якщо накладені на військовослужбовця такі дисциплінарні стягнення, як зауваження, догана і сувора догана, після закінчення року після їх накладення не були зняті і він не вчинив за цей час іншого правопорушення, за яке був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, у відповідній графі розділу "Стягнення" робиться запис про зняття стягнення у зв`язку із закінченням строку.
 Кожний військовослужбовець один раз на рік, а також у разі переведення на нове місце служби повинен ознайомитися із своєю службовою карткою й розписатися про це. У разі переведення військовослужбовця службова картка пересилається до нового місця служби. 
Суд зазначає, що вказані норми передбачають оголошення особисто військовослужбовцям, на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення, про накладення дисциплінарного стягнення.
Відповідно до ст.110-111 Дисциплінарного статут ЗСУ, усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі: прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод; незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.
Заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції.
Тобто, у разі незгоди військовослужбовця з незаконним рішенням про притягнення до дисциплінарного стягнення він має право його оскаржити.
Верховний Суд в постанові по справі № 813/1021/17 від 19 лютого 2020 висловив правову позицію відповідно до якої підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.
Матеріали справи свідчать, що відповідно до запису у службовій картці позивача, 21 грудня 2020 року на нього накладено дисциплінарне стягнення, вид стягнення - «Неповна службова відповідність» «Сувора догана», підстави стягнення - неналежне виконання службових обов`язків, систематичне вживання алкоголю підлеглим особового складу. /з.б. а.с.94/.
Отже, 21 грудня 2020 року у зв`язку з систематичним виконанням службових обов`язків в стані алкогольного сп`яніння, підпорядкованим особовим складом командира 2 автомобільного відділення взводу Матеріального технічного забезпечення старшину ОСОБА_1 , в усній формі було оголошено дисциплінарне стягнення “Сувора догана” про що свідчить відповідний запис у службовій картці позивача 
Як вбачається з пояснень відповідача наданих суду першої інстанції, про накладення дисциплінарного стягнення позивача було повідомлено 21 грудня 2020 року в окремій бесіді з командиром військової частини у присутності командира взводу Матеріально-технічного  забезпечення ОСОБА_4 .
Як вбачається з письмових пояснень командира взводу Матеріально-технічного  забезпечення ОСОБА_4 , 21 грудня 2020 року, двоє військовослужбовців знаходились в стані алкогольного сп`яніння на території частини, за що, в окремій бесіді з командиром військової частини, командира взводу, та командиру 2 автомобільного відділення взводу Матеріального технічного забезпечення старшині ОСОБА_1 було оголошено сувору догану усно, в той самий день./а.с.48/. 
Інших пояснень або інформації щодо підстав застосування дисциплінарного стягнення матеріали справи  не містять.
Суд зазначає, що систематичне вживання алкоголю підлеглим особового складу, вважається порушення, вчинене військовослужбовцем, який і раніше, протягом 12 місяців, вчиняв таке порушення, за що притягувався по дисциплінарної відповідальності та порушив їх знову. Тобто, має місце у разі  вчинення військовослужбовцем дисциплінарного проступку після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили. 
Відповідно до Журналу обліку порушень військової дисципліни, вчинених військовослужбовцями у Військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 вчинили порушення військової дисципліни 21 грудня 2021 року, а саме: 21.12.2020 ОСОБА_5 виконував службові обов`язки в стані алкогольного сп`яніння та що до нього було застосовано дисциплінарне стягнення - сувора догана; ОСОБА_6 21.12.2020 самовільно залишив військову частину та щодо нього було застосовано дисциплінарне стягнення - сувора догана; 21.12.2020   ОСОБА_1 неналежно виконував службові обов`язки та що до нього було застосовано дисциплінарне стягнення - сувора догана /а.с.106-107/.
Отже, з запису журналу не вбачається знаходження 21 грудня 2020 року двох військовослужбовців в стані алкогольного сп`яніння на території частини, як це зазначено вищевказаних поясненнях. 
Матеріали справи містять копію постанови Красноармійського міськрайонного суду від 28 грудня 2021 року по справі №235/8497/20, якою було визнано винним ОСОБА_5 за вчинення адміністративного правопорушення (передбаченого  статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення) – знаходження у стані алкогольного сп`яніння на території військової частини 18 грудня 2021 року /а.с.153-155/.
Зі змісту постанови вбачається, що старший солдат ОСОБА_5 18.12.2020 знаходився у місці тимчасового розташування на території військової частини НОМЕР_1 : АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Так, приблизно о 10.55 год. 18.12.2020 під час перевірки особового складу старший солдат ОСОБА_5 був виявлений представниками військової служби правопорядку та командуванням військової частини на території військової частини НОМЕР_1 , за підозрою перебування в стані алкогольного сп`яніння та в подальшому переданий військовому коменданту ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковнику ОСОБА_7 , з метою освідчення па факту вживання алкогольних напоїв або психотропних речовин. Відповідно до довідки №2586 від 18.12.2020 з міського наркологічного диспансеру, діагноз: гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю, неускладнена. 
Також, постановою Красноармійського міськрайонного суду від 30 грудня 2021 року по справі №235/8576/20, якою було визнано винним ОСОБА_6 за вчинення адміністративного правопорушення (передбаченого  статтею 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення) – самовільне залишення військової частини 19 грудня 2021 року/а.с.156-157/.
Зі змісту постанови вбачається, що 19.12.2020 о 08.00 год. було виявлено відсутність водія взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_6 Військова частина НОМЕР_1 на даний час дислокується в АДРЕСА_1 . В ході розшукових заходів, проведених командуванням військової частини НОМЕР_1 з метою пошуку старшого солдата ОСОБА_6 встановити місцезнаходження військовослужбовця по факту розташування підрозділу не виявилось можливим. 20.12.2020 о 11.30 год. старший солдат ОСОБА_6 самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_1 . В період з 08.00 год. 19.12.2020 до 11.30 год. 20.12.2020 старший солдат ОСОБА_6 проводив час на власний розсуд та не пов`язував його з виконанням службових обов`язків
Тобто правопорушення були вчинені підлеглими позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 18 та 19 грудня 2021 року відповідно, у той час як до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення за порушення військової дисципліни 21 грудня 2020 року.
У службовій картці ОСОБА_1 у порушення встановленої форми не зазначено коли ним був вчинений проступок/а.с.94/
Відповідачем не було надано протокол медичного обслідування для встановлення факту споживання алкоголю та стану сп`яніння ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Також відповідно до “Інструкція зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення”, затвердженої Наказом Міністерства оборони від 18.07.2017  № 374, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2017 р. за № 982/30850, у випадку скоєння військового адміністративного правопорушення командир військової частини складає  протокол про військове адміністративне правопорушення. Цей протокол та інші матеріали, що підтверджують факт вчинення військового адміністративного правопорушення, протягом трьох робочих днів формуються у справу про військове правопорушення, яка передається до суду.
Протокол після його складання реєструється в журналі обліку протоколів про військові адміністративні правопорушення військової частини.
Відповідачем не було надано протокол про військове адміністративне правопорушення та журнал обліку щодо його реєстрації, справу про військове правопорушення, які є належними доказами щодо підтвердження факту скоєння    ОСОБА_5 та ОСОБА_6 21 грудня 2020 року військового  правопорушення – знаходження у  військовій  частині у стані алкогольного сп`яніння.
Отже, належних і допустимих доказів щодо знаходження 21 грудня 2020 року двох військовослужбовців в стані алкогольного сп`яніння на території частини та систематичних порушень службової дисципліни матеріали справи не містять. 
Крім того, відповідачем не наведено пояснень з яких підстав відповідач дійшов до висновку щодо неповної службової відповідності позивача, та в чому полягає неналежне виконання службових обов`язків позивачем.
На підставі вищевикладеного, суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що за  відсутності факту вчинення правопорушення підлеглими ОСОБА_1 21 грудня 2020 року, зокрема, систематичного вживання алкоголю підлеглими особового складу, у відповідача не було підстав для накладення дисциплінарного стягнення на позивача.  
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції дотримано норми матеріального та процесуального права та суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
                                                                ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1  на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 р.  у справі  № 200/1943/21-а  - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 р.  у справі  № 200/1943/21-а - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Повне судове рішення складено та підписано 08 лютого 2023 року

Суддя-доповідач:                                                                        Е.Г. Казначеєв

Судді:                                                                                         А.А. Блохін

                                                                                                  І.В. Сіваченко