ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року 
м. Київ
справа № 320/6736/18
адміністративне провадження № К/9901/29881/19  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                     Єзерова А.А., Шарапи В.М.
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення     Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 (головуючий суддя: Лапій С.М) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2019 (головуючий суддя: Файдюк В.В., судді: Мєзєнцев Є.І., Чаку Є.В.) у справі №320/6736/18 за позовом ОСОБА_1 до Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
У грудні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати дії відповідача щодо неправильного перерахунку пенсії неправомірними;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії, включивши стаж роботи за 1990 та 1991 роки, при цьому виключивши стаж роботи за 2000 - 2007 роки, та застосувати відповідно до закону коефіцієнт.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2019, позов задоволено частково:
визнано протиправними дії відповідача щодо застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % при здійсненні перерахунку пенсії позивачу;
зобов`язано відповідача застосувати до розрахунку пенсії позивача коефіцієнт стажу з врахуванням кратності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».   
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
29.10.2019 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача, надіслана 28.10.2019, в якій скаржник просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2019 в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити. 
IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Верховного Суду від 07.11.2019 відкрито касаційне провадження у справі. 
За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначений новий склад суду.
Ухвалою Верховного Суду від 21.12.2022 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що вперше позивачеві призначено пенсію з 01.01.1997 (пенсія за віком на пільгових умовах; умови призначення:    робота за списком №1) відповідно до    Закону України від 05.11.1991    №1788-XII «Про пенсійне забезпечення»    (далі - Закон №1788-XII).
У подальшому позивачу була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003    №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).
Позивач 12.11.2018 звернувся до відповідача із заявою, в якій зазначив, що при розрахунку виплати пенсії, на його думку, був порушений закон при нарахуванні коефіцієнту заробітної плати та трудового стажу. У зв`язку із наведеним просив надати відповідь на його звернення.
Листом від 21.11.2018 №6384/09 відповідач повідомив заявника про те, що з 11.10.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій». Згідно із п. 4-3 Прикінцевих положень з 01.10.2017 призначені пенсії перераховані із застосуванням середньої заробітної плати    (доходу)    в Україні, з якої сплачені страхові внески, обчисленої як середній показник    за 2014, 2015, 2016 роки (3764,40 грн) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%. 
Страховий стаж позивача складає 68 років 3 місяці 29 днів (врахований з кратністю по 31.12.2007), у тому числі стаж на підземних роботах за списком № 1 складає 30 років. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1% складає 0, 68250.
Заробіток взято за період з 01.07.1990 по 30.06.1995 та з 01.07.2000 по 31.12.2007, коефіцієнт заробітку з урахуванням оптимізації    3,04212, заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати    - 3764, 40 грн, складає 11 451,76 грн.
Не погоджуючись із таким розрахунком, позивач звернувся із цим позовом до суду.
ІV. АРГУМЕНТИ СТОРІН
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що розмір пенсії протиправно обчислений із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% та без врахування усього стажу роботи на підземних роботах. 
V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Вирішуючи справу в оскаржуваній частині (відмова у задоволенні позову), суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач не звертався до відповідача із заявою про здійснення йому перерахунку пенсії, відповідно у пенсійного органу були відсутні підстави для здійснення такого.
VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ
Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з`ясовані обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті. Скаржник стверджує, що пенсійним органом неправильно обчислений стаж його  роботи на підземних роботах за Списком №1. За підрахунком позивача, пільговий стаж складає 34 роки, відповідно сумарний страховий стаж складає 72 роки, а не 68 років 3 місяці і 29 днів, як стверджує відповідач.
Також 07.12.2019 позивачем на адресу Верховного Суду було направлено доповнення до касаційної скарги.
Згідно із пунктами 1, 2 статті 337 КАС України особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень та  подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи.
Як вбачається з матеріалів касаційної скарги та зазначено скаржником, копію оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції отримано ним 15.10.2019, отже останнім днем строку для подання доповнення є 14.11.2019. 
Отже зазначені доповнення суд не враховує, оскільки вони подані із порушенням строків визначених статтею 337 КАС України, а також без надання доказів надсилання копій відповідних доповнень іншому учаснику справи. 
Відповідач процесуальним правом на подання відзиву не скористався.
VІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального права та дійшов таких висновків.
Частиною 1 статті 341 КАС України (тут і надалі в редакції на момент звернення із касаційною скаргою) встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон №1058-IV.
Відповідно до приписів статті 42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.
З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.
У разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
Дія цієї частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.
Згідно із статтею 14 Закону №1788-XII працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», знижується на 1 рік.
Положеннями статті 19 Закону №1788-XII визначено, що пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії.
Працівникам, зайнятим на роботах, передбачених пунктом «а» статті 13 і статтею 14 цього Закону, за кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.
Мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості.
Мінімальний розмір пенсії за віком підвищується у зв`язку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості.
Максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених пунктом «а» статті 13 і статтею 14 цього Закону, - чотирьох мінімальних пенсій за віком.
Розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до цієї статті, не може перевищувати 75 процентів заробітку, за винятком мінімальних пенсій, підвищених за роки роботи понад 25 років у чоловіків і 20 - у жінок, а працівникам, зайнятим на роботах, передбачених пунктом «а» статті 13 і статтею 14 цього Закону, - 85 процентів заробітку.
З метою коригування рівнів пенсій, призначених до введення в дію цього Закону, провадиться їх перерахунок виходячи з рівня заробітної плати відповідних категорій працівників за станом на 1 січня 1992 року.
Статтею 64 Закону №1788-XII передбачено, що пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.
Відповідно до статті 65 цього Закону,    середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд    протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
У разі відсутності відомостей про заробітну плату (виплати, дохід) у системі персоніфікованого обліку подаються документи про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), видані в установленому законодавством порядку.
У разі якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала менший період, ніж передбачено частиною першою цієї статті, середньомісячний заробіток визначається за фактичний період роботи шляхом ділення загальної суми заробітку за цей період на число місяців у ньому.
Якщо працівник пропрацював менше одного календарного місяця, то заробіток за весь відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на число робочих днів за місяць, обчислене в середньому за рік (25,4 - при шестиденному робочому тижні та 21,2 - при п`ятиденному робочому тижні). У цьому разі для обчислення пенсії враховується заробіток у розмірі не більше двох тарифних ставок (окладів).
У разі призначення пенсій працівникам, зайнятим на сезонних роботах, середньомісячний фактичний заробіток визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 98 Закону №1788-XII перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв`язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.
Статтею 99 цього Закону визначено, що    перерахунок пенсій, призначених за раніше діючим законодавством, провадиться із середньомісячного заробітку    за останніх 24    або будь-які 60 місяців    перед призначенням пенсії,    або перед введенням в дію цього Закону, або з заробітку, з якого було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, із застосуванням статей 64-67 цього Закону.
Згідно із статтю 100 Закону №1788-XII особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:
а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;
б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.
Отже, суди попередніх інстанцій правильно констатували, що положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах і за вислугу років згідно Закону №1058-IV, зі змінами.    
Водночас, відмовляючи у задоволенні позову в оскаржуваній частині, суди обох інстанцій обмежилися тим, що позивач із відповідною заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із незарахуванням усього трудового стажу не звертався, а отже не виникли передумови для проведення перерахунку пенсії з цих підстав.
Проте, колегія суддів вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними, з огляду на таке.
Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи міститься копія заяви позивача від 12.11.2018, у якій останній стверджує про порушення норм пенсійного законодавства в частині здійснення нарахування коефіцієнту заробітної плати та обчислення трудового стажу. 
Отже, зміст заяви позивача очевидно дає змогу оцінити намір заявника.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідач у відповідь на звернення позивача листом від 21.11.2018 №6384/09 повідомив, що його страховий стаж складає 68 років 3 місяці 29 днів (врахований з кратністю по 31.12.2007), у тому числі стаж на підземних роботах за списком №1 - 30 років. Відповідно, за твердженнями пенсійного органу, трудовий стаж ОСОБА_1 обчислений у відповідності до вимог законодавства.
Отже відмова, зокрема, обумовлена правомірністю дій пенсійного органу щодо обчислення трудового стажу ОСОБА_1 .
Водночас відповідь пенсійного органу не містить інформації про те, що позивач звернувся до пенсійного органу із порушеного питання у неналежній формі.
Верховний Суд наголошує, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи з метою ухвалення справедливого та об`єктивного рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.
Проте, у судових рішеннях судів обох інстанцій відсутня правова оцінка підставам відмови позивачу у задоволенні його вимог про перерахунок трудового стажу.
Натомість, посилаючись на недотримання порядку звернення до Пенсійного органу з питання перерахунку трудового стажу, суди попередніх інстанцій припустилися формалізму, наслідком якого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).
Колегія суддів зазначає, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин).
Зміст частини другої статті 9 КАС України дає підстави стверджувати, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, та за жодних умов становище позивача за наслідками судового розгляду не може бути погіршено порівняно з тим, яким воно було до звернення до суду за захистом своїх прав.
Частиною другою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність         того чи іншого         доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
З врахуванням обмежених повноважень касаційного суду щодо встановлення обставин у справі, судові рішення у цій справі в частині відмови у задоволенні позову підлягають скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.
Для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу в їх сукупності, які містяться в матеріалах справи або витребовуються, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Частиною другою статті 353 КАС України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення    Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі №320/6736/18 скасувати в частині відмови у задоволенні позову, а справу в цій частині направити до суду першої інстанцій на новий розгляд.
В решті рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі №320/6736/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                                      С. М. Чиркін
                                                                                                                              А. А. Єзеров
                                                                                                                              В. М. Шарапа