ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року 
м. Київ
справа № 380/18951/21
адміністративне провадження № К/990/27200/22  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Мартинюк Н.М.,
суддів Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №380/18951/21
за позовом ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,
за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 
на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року 
(головуючий суддя: Кушнерик М.П., судді: Курилець А.Р., Мікула О.І.).

УСТАНОВИВ:
І. Історія справи
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року до 5 квітня 2021 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року до 5 квітня 2021 року з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців для розрахунку із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 15 січня 2004 №44;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 1 січня 2016 року до дня фактичної виплати індексації. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року адміністративний позов задоволено:
- визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 і Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року до 5 квітня 2021 року;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 , яка знаходиться на грошовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 , нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року до 5 квітня 2021 року з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців для розрахунку із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , яка знаходиться на грошовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 , нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 1 січня 2016 року до дня фактичної виплати індексації.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 оскаржила його в апеляційному порядку.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2022 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року у цій справі залишено без руху у зв`язку із пропуском скаржником строку на апеляційне оскарження судового рішення.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року у справі №380/18951/21 на підставі пункту 4 частини першої статі 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України»).
Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, Військова частина НОМЕР_1 звернулась із касаційною скаргою на неї до Верховного Суду.
У поданій касаційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення, а справу направити до Восьмого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2022 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
Військова частина   НОМЕР_2 подала відзив на касаційну скаргу, в якій просила Суд задовольнити її, ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
ОСОБА_1 свого відзиву на касаційну скаргу не подав, копію ухвали Суду про відкриття касаційного провадження отримав 6 грудня 2022 року.
ІІ. Мотиви Верховного Суду
Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить із такого.
Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З матеріалів цієї справи вбачається, що суд першої інстанції ухвалив рішення у цій справі 21 січня 2021 року (а.с. 67-72).
До того ж, матеріали справи містять супровідний лист від 24 січня 2022 року №380/18951/21/5655/22, яким копії рішення суду першої інстанції направлялись учасникам справи у паперовому вигляді засобами поштового зв`язку (а.с. 73). 
Апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 була направлена до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку 14 червня 2022 року (а.с. 90) й отримана апеляційним судом 22 червня 2022 року (а.с. 75-86).  
Постановляючи ухвалу від 26 липня 2022 року про залишення апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 без руху, Восьмий апеляційний адміністративний суд виходив з того, що скаржник пропустив строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі.
Одночасно, зміст ухвали апеляційного суду від 26 липня 2022 року містить взаємовиключні твердження, адже у ній зазначено як про подання скаржником клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване отриманням копії рішення окружного суду 25 травня 2022 року, так і про неподання відповідного клопотання взагалі.
Верховний Суд констатує, що зі змісту апеляційної скарги й доданих до неї документів вбачається, що при її поданні Військова частина НОМЕР_1 не заявляла клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. В тексті апеляційної скарги міститься лише покликання на те, що копію оскаржуваного рішення скаржник отримав 25 травня 2022 року і саме з цієї дати апелянт обраховує тридцятиденний строк на звернення до апеляційного суду.
На виконання вимог ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2022 року про залишення апеляційної скарги без руху, Військова частина НОМЕР_1 подала, зокрема, клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Клопотання обґрунтоване тим, що копію рішення суду першої інстанції у цій справі, Військова частина НОМЕР_1 отримала лише 25 травня 2022 року.
Цей довід скаржник обґрунтовує тим, що копія рішення суду не була направлена на його поштову адресу, а направлялась на офіційну електронну адресу Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Скаржник зауважив, що у Військової частини НОМЕР_1 відсутня офіційна електронна адреса, а електронна адреса  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яку була направлена копія судового рішення є офіційною електронною адресою Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, яке не є учасником справи.
Додатково скаржник зазначив, що у телефонній розмові з представником окружного суду йому повідомили, що направлення копії рішення у паперовому вигляді неможливе з підстав відсутності фінансування суду на ці цілі.
Факт отримання копії рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року саме 25 травня 2022 року скаржник обґрунтував супровідним листом від 21 травня 2022 року №2584/пз за підписом начальника адміністративного управління штабу Командування Повітряних Сил Збройних Сил України ОСОБА_2 (а.с. 119).
З огляду на наведені фактичні обставини, Верховний Суд дійшов наступних висновків.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 295 КАС України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
За правилом пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Частиною другою цієї ж статті обумовлено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.
Варто зазначити, що процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.
Апеляційний суд, встановивши пропуск Військовою частиною НОМЕР_1 процесуального строку на подання апеляційної скарги виходив з того, що скаржник не довів факт отримання копії рішення суду першої інстанції 25 травня 2022 року. 
Перш за все варто зазначити, що рішення судом першої інстанції у цій справі було ухвалено в порядку письмового провадження, тобто за відсутності сторін.
З огляду на те, що супровідний лист, яким направлялись копії рішення окружного суду учасникам справи, датований 24 січня 2022 року, то очевидно, що в день ухвалення рішення (21 січня 2022 року) воно не було вручено учасникам справи, зокрема й апелянту.
Варто наголосити, що матеріали справи не містять рекомендованих повідомлень про вручення указаних копій судового рішення учасникам справи та/або конвертів про їхнє невручення, як і не містять доказів фактичного надсилання судом копій цього рішення.
Скаржник в апеляційній скарзі зазначав, що отримав копію рішення суду 25 травня 2022 року. На його переконання цей факт підтверджує супровідний лист від 21 травня 2022 року №2584/пз за підписом начальника адміністративного управління штабу Командування Повітряних Сил Збройних Сил України ОСОБА_2 (а.с. 119).
Проте, зі змісту цього супровідного листа неможливо встановити, який саме документ і кому був адресований. Підтвердженням того, що указаний супровідний лист стосується цієї справи, є лише покликання у ньому на її номер (№380/18951/21) й вказівка Львівський окружний адміністративний суд. Тож,  супровідний лист від 21 травня 2022 року №2584/пз не може слугувати підтвердженням вручення саме рішення окружного суду скаржнику ані 25 травня 2022 року, ані у будь-яку іншу дату.
Між тим, матеріали справи не містять жодного доказу вручення Військовій частині НОМЕР_1 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року взагалі. 
З огляду на цю обставину, Верховний Суд вбачає, що суд апеляційної інстанції передчасно обмежив право відповідача на апеляційне оскарження судового рішення, за умови відсутності доказів надсилання й вручення скаржнику копії судового рішення у визначені КАС України процесуальні строки.
До того ж, пропуск строку на апеляційне оскарження у цій справі є незначним і перегляд судового рішення суду першої інстанції не порушить принципу res judicata (остаточне рішення). 
За таких фактичних обставин справи, на думку Верховного Суду, у цьому випадку скаржник не допустив необ`єктивного зволікання з поданням апеляційної скарги.
Отже, колегія суддів знаходить помилковим висновок апеляційного суду про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 .
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи відповідно до пункту 6 частини третьої статті 2 КАС України є однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства. Одночасно забезпечення апеляційного перегляду справи є гарантією від можливої судової помилки, а відтак і гарантією правопорядку.
Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
У своїй касаційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалу апеляційної інстанції, поновити йому пропущений процесуальний строк та відкрити апеляційне провадження у цій справі, однак Верховний Суд зауважує, що суд касаційної інстанції не має повноважень на поновлення пропущеного процесуального строку у апеляційному провадження та на відкриття апеляційного провадження за скаргою на рішення місцевого адміністративного суду. Наслідком скасування ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження є направлення справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Враховуючи зазначене, касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 належить задовольнити, а ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року - скасувати із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року в справі №380/18951/21 скасувати, а справу направити до Восьмого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

……………………………………

……………………………………

……………………………………

Н.М. Мартинюк
Л.О. Єресько 
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді  Верховного Суду