ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/22769/22
Провадження № 22-ц/4820/708/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
                секретар судового засідання Чебан О.М., 
з участю апелянта, представника відповідача, 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області про стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Мазурок О.В. від 30 січня 2023 року.
Заслухавши доповідача, учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказував, що згідно наказу Міністерства агропромислового комплексу України №8-к від 28.08.1997 року його призначено по контракту на посаду директора Хмельницького комбінату хлібопродуктів строком на п`ять років з 02.09.1997 року до 02.09.2002 року. 
11.06.2002 року в 23.30 год., повертаючись зі службового відрядження на автомобілі «БМВ-525» д.н. НОМЕР_1 з міста Києва на автодорозі Львів-Кіровоград-Знаменка Хмельницького району на 260 км +600 м з ним сталася дорожньо-транспортна пригода. Наведений факт підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 19.03.2010 року старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Хмельницькій області. 
Рішенням Хмельницького міськрайоннного суду від 16.05.2022 року встановлено факт настання нещасного випадку, що пов`язаний з виробництвом, який стався з ОСОБА_1 11.06.2002 року. Зобов`язано управління Держпраці у Хмельницькій провести розслідування та скласти акт про нещасний випадок за формою Н-1 згідно Порядку №337 від 17.04.2019 року. 
На виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16.05.2022 року (справа №686/3089/22) управлінням Держпраці у Хмельницькій області створено відповідну комісію та складений акт про нещасний випадок, який пов`язаний з виробництвом за формою Н-1 від 15.07.2022 року. 
Відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в чинній редакції ним 08.08.2022 року подано до Хмельницького міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області заяву та необхідні документи на призначення страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком, який пов`язаний з виробництвом. 
Згідно довідки Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії, серія АБ №0043781 від 02.08.2022 року ОСОБА_1 встановлено 80% втрати професійної працездатності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, який мав місце 11.06.2002 року, та ІІ групу інвалідності безтерміново. На підставі поданих документів йому призначена одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності та щомісячна страхова виплата, яка призначена лише з 10.08.2022 року, а не з моменту настання страхового випадку, тобто, з 11.06.2002 року. 
Питання виплати позивачу моральної шкоди відповідачем не вирішено з посиланням на ч. 8 ст. 36 Закону №1105, за якою відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.        
Проте за нормами ст.ст. 21, 28, 34 Закону №1105 в редакції, чинній на час настання нещасного випадку, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин з врахуванням встановлення йому інвалідності ІІ групи 12.11.2003 року, за наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому провадиться страхова виплата за моральну шкоду ОСОБА_2 .
Він вважає, що через отриману травму йому дійсно заподіяно моральну шкоду - позивач досі не має змоги вести звичне життя, відчуває фізичний біль, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, має поганий сон на фоні сильних больових відчуттів та емоційного стану. Визнання його особою з інвалідністю другої групи безстроково свідчить про тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках. Враховуючи, що належні йому страхові виплати йому призначено лише з 10.08.2022 року, а не з дня встановлення йому другої групи інвалідності (12.11.2003 року), розмір заподіяної йому моральної шкоди він оцінює у 1340000 грн.
З цих підстав просив стягнути з відповідача на його користь 1340000 грн. відшкодування заподіяної моральної шкоди у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаним з виробництвом.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.01.2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області про стягнення моральної шкоди відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та задовольнити позов. На його думку, хибним є висновок суду про відсутність у нього правових підстав для стягнення моральної шкоди з відповідача. Норми ст. 440–1 ЦК Української РСР, ст. 12 Закону України «Про охорону праці» (в редакції, чинній на момент настання нещасного випадку), на які послався суд, не визначали порядок стягнення моральної шкоди, а Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №472 втратили чинність. Спори щодо відшкодування моральної шкоди на підставі Закону № 1105 мають вирішуватися на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на її відшкодування. Судом не застосовані норми ст.ст. 21, 28, 34 Закону №1105 в редакції, чинній на час настання нещасного випадку, за якими за наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому провадиться страхова виплата за моральну шкоду Фондом. Не враховано правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі № 210/2104/16-ц. Внаслідок рейдерського захоплення ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» 13.06.2002 року адміністрацію підприємства не змогла надіслати повідомлення про нещасний випадок до Фонду.
22.05.2004 року підприємство було реорганізоване у ТОВ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів», а 15.06.2012 року ця юридична особа припинена без правонаступництва за рішенням засновників. 
У відзиві Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення як безпідставну. Вказує, що страховий випадок з позивачем стався у 2002 року, а на час пред`явлення позову Закон №1105 покладає відповідальність за відшкодування моральної шкоди на роботодавця і не передбачає такого відшкодування Фондом, тому суд обґрунтовано відмовив у позові. 
В засіданні апеляційного суду апелянт підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.
Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Так, судом встановлено, що 11.06.2002 року в 23.30 год. з ОСОБА_1 , який повертався із службового відрядження на автомобілі «БМВ-525» д.н. НОМЕР_1 з міста Києва на автодорозі Львів-Кіровоград-Знаменка Хмельницького району на 260 км +600 м сталась дорожньо-транспортна пригода. Наведений факт підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 19.03.2010 року старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Хмельницькій області.
На час ДТП ОСОБА_1 працював директором ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів». Вказане підприємство не виконало свій бов`язок щодо повідомлення робочого органу Фонду про настання нещасного випадку з працівником, розслідування нещасного випадку не проводилося. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.05.2022 року (справа №686/3089/22) встановлено факт настання нещасного випадку, що пов`язаний з виробництвом, з ОСОБА_1 11.06.2002 року. Зобов`язано управління Держпраці у Хмельницькій області провести розслідування та скласти акт про нещасний випадок за формою Н-1 згідно Порядку №337 від 17.04.2019 року. 
На виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16.05.2022 року управлінням Держпраці у Хмельницькій області створено відповідну комісію та складений Акт про нещасний випадок, який пов`язаний з виробництвом за формою Н-1 від 15.07.2022 року. 
Згідно довідки Хмельницької обласної медико-соціальної експертизної комісії від 02.08.2022 року ОСОБА_1 встановлено 80% втрати професійної працездатності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, який мав місце 11.06.2002 року та ІІ групу інвалідності безтерміново. На підставі поданих документів йому призначено страхові виплати: одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності; щомісячну страхову виплату, призначену з 10.08.2022 року.
Наведене підтверджується матеріалами справи.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з нормами Закону № 1105-XIV з 01.01.2006 року застраховані громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, позбавлені права на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, відповідно до ст. 5 ЦК України підстави для застосування норм цього Закону в редакції на час настання нещасного випаду відсутні. Тому немає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди.
Так, ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
 Відповідно до частини 1 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
 Згідно з частинами 1 та 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Питання страхування громадян від нещасного випадку на виробництві на час ДТП, що сталося з позивачем, регулювалося Законом України № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». 
Відповідно до ст. 13 зазначеного Закону в редакції на час настання нещасного випадку, страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у ст.14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.
За змістом ч.ч. 1, 3 ст.28 Закону 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які згідно зі ст.21 цього Закону Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. За наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому провадиться страхова виплата за моральну шкоду.
Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (частини 2 та 3 статті 5 ЦК України).
Відтак, спори щодо відшкодування такої шкоди мають вирішуватися на підставі законодавства, яке є чинним на момент виникнення в потерпілого права на її відшкодування. 
З  01.01.2015 року набрав чинності Закон України № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції Закону України № 77-VIII.
Вказаний закон (ст.1, пункт 10) містить аналогічну норму щодо поняття страхового випадку: за соціальним страхуванням від нещасного випадку - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок, що стався, або професійне захворювання, яке виникло внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці.
Згідно з статтею 30 (ч.ч.1-3) Закону № 1105- XIV в чинній редакції страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про охорону праці".
Підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.
Отже, як за нормами Закону № 1105- XIV в редакції на час настання нещасного випадку з позивачем (11.06.2002 року), так і за нормами цього Закону в чинній редакції, нещасний випадок стає пов`язаним з виробництвом, а отже, страховим випадком, лише в результаті розслідування нещасного випадку та складання акту розслідування нещасного випадку за встановленою формою.
Відтак право на відшкодування шкоди, завданої нещасним випадком, набувається в разі визнання його таким, що пов`язаний з виробництвом.
І лише наявність акту розслідування нещасного випадку за формою Н-1 (пов`язаний з виробництвом) є достатньою і необхідною підставою для здійснення потерпілому страхових виплат, а також набуття права на відшкодування моральної шкоди.
Як встановлено судом, на виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16.05.2022 року управлінням Держпраці у Хмельницькій області лише 15.07.2022 року складено акт про нещасний випадок, який пов`язаний з виробництвом за формою Н-1 і таким чином підтверджено, що нещасний випадок з позивачем, який стався 11.06.2002 року, пов`язаний з виробництвом, а отже, є страховим випадком. 
Відтак саме з цієї дати, 15.07.2022 року, позивач набув право на відшкодування шкоди, завданої нещасним випадком.
З врахуванням наведеного, до спірних правовідносин, які виникли з 15.07.2022 року, підлягають застосуванню норми Закону № 1105- XIV в чинній редакції.
Відповідно до ч.8 ст. 36 Закону № 1105- XIV в чинній редакції відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень ЦК України та КЗпП України.
Отже, відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу як потерпілому від нещасного випадку на виробництві відповідачем.
Посилання апелянта на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 23,01.2019 року у справі № 210/2104/16-ц є некоректним, оскільки у цій справі акт розслідування хронічного професійного захворювання позивача було складено 19.07.2002 року, в період дії норм Закону № 1105- XIV в редакції, що передбачала відшкодування моральної шкоди Фондом, тому суди застосували ці норми і стягнули моральну шкоду з Фонду. 
Той факт, що підприємство – роботодавець позивача, яке мало б відповідати за заявленими вимогами щодо відшкодування моральної шкоди, 15.06.2012 року припинене без правонаступництва, не може слугувати підставою для перекладання цього обов`язку на Фонд.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2023 року  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31 березня 2023 року.

Судді                                                 Л.М. Грох 

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк