ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/176/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/8709/19 Категорія: 304090000 	Борєйко О.М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       24 січня 2023 року                                                                                                  м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.	
секретар 	Попова М.В.	

учасники справи:
позивач (скаржник) - ОСОБА_1 ,
відповідач – АТ «Комерційний банк «Приватбанк» в особі філії «Черкаське головне регіональне управління»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача адвоката Шимановського А.В. на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 24.11.2022 (повний текст складено 28.11.2022, суддя в суді першої інстанції Борєйко О.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Комерційний банк «Приватбанк» в особі філії «Черкаське головне регіональне управління» про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення заборгованості за договором банківського вкладу (депозиту),

в с т а н о в и в :

у листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на свою користь 1 925 012,32 грн. заборгованості по вкладу та нарахованих процентах, мотивуючи про те, що в 2013 році між ним та АТ «Комерційний банк «Приватбанк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт», предметом якого є розміщення строкового вкладу строком на дванадцять місяців. Строк розміщення вкладу неодноразово пролонгований сторонами.
У жовтні 2019 року в зв`язку із закінченням строку дії договору представник позивача   звернулась до відповідача із заявою про повернення вкладу та нарахованих процентів. 31.10.2019 представник позивача повторно звернулась до відповідача із заявою про видачу вкладу та нарахованих процентів.
Згідно виписки АТ КБ «Приватбанк» за договором «Стандарт» на 12 місяців сума до виплати за депозитом становить: 69 396,67 євро - сума вкладу, 461,98 євро – нараховані відсотки.
Відповідачем зобов`язання за договором не виконані, сума вкладу та нараховані проценти позивачу не виплачені. Внаслідок неналежного виконання договірних зобов`язань станом на 04.11.2019 заборгованість відповідача перед позивачем становить 1 925 012,32 грн., виходячи з офіційного курсу НБУ (27,555819 грн. за 1 євро). Вимоги про стягнення вказаних коштів заявлено до розгляду суду в цій справі.
Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 24.11.2022 позовні вимоги у справі залишено без задоволення з посиланням на те, що при розгляді справи встановлено факт видачі суми вкладу особі, яка діяла за довіреністю вкладника, перед зверненням з цим позовом до суду.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 27.12.2022 представник позивача адвокат Шимановський А.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 69 396,67 євро - суму вкладу, 461,98 євро – нарахованих відсотків. Також скаржник просить визнати недійсною довіреність серії та номер ННН 416801, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Подкуйко Т.В. 22.07.2019, зареєстровану за реєстровим номером 517.
Скаржник зазначає, що суд протиправно після закінчення підготовчого провадження та без відповідних клопотань сторін ухвалою від 21.12.2020 витребував у відповідача для огляду в судовому засіданні оригінали банківської справи за договором вкладу. Отже відповідні докази є недопустимими. Суд без належних підстав викликав ухвалою від 04.02.2021 для допиту слідчого у кримінальному провадженні №12019251010005790. Суд розглянув справу з порушенням процесуальних строків. По результатам проведеного в банку службового розслідування встановлено, що кошти позивача отримала невстановлена особа з використанням підроблених документів. З моменту передачі коштів вкладника до банку останній набув на них права власності та саме банк є зацікавленим у оскарженні постанови органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження щодо протиправного заволодіння такими коштами. Банк необґрунтовано стверджує про видачу коштів повноважному представнику вкладника, адже з матеріалів службового розслідування вбачається, що відповідну довіреність нотаріусом було видано невстановленій особі з використанням підробленого паспорту вкладника. На час подання позову позивачу не було відомо про довіреність, яку невстановлена особа використала для протиправного отримання коштів вкладу, отже він не міг оскаржити її до суду при подачі позову. Так як відповідну довіреність позивач не видавав, її не можна визнавати недійсною, адже такий правочин є неукладеним, чого суд помилково не врахував та при судовому розгляді не встановив. 
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Комерційний банк «Приватбанк» просив суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду – залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим. 
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що 16.09.2013 між ОСОБА_1 та АТ «Комерційний банк «Приватбанк» укладений договір №SAMDNWFD0070004663500, згідно умов якого ОСОБА_1 передає АТ КБ «Приватбанк» кошти для розміщення на депозитному вкладі; параметри вкладу:
- вклад «Стандарт» SAMDNWFD0070004663500, оформлено 16.09.2013;
- сума вкладу – 39 500 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот) євро;
- вклад оформлений на 366 днів (строк вкладу) до 16.09.2014 включно;
- АТ КБ « Приватбанк» відкрито позивачу особовий рахунок № НОМЕР_1 , на який зараховується вклад;
- на суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 7% річних;
- проценти за вкладом зараховуються на рахунок/картку № НОМЕР_1 ;
- період нарахування процентів за вкладом – один місяць.
Згідно наданої позивачем виписки АТ КБ «Приватбанк» за договором «Стандарт» на 12 місяців, за період з 01.10.2010 по 16.10.2019, клієнт – ОСОБА_2 , 27.08.2019 відповідачем здійснено виплату за договором в сумі 69 396, 67 євро.
Згідно заяви на видачу готівки від 27.08.2019 АТ КБ «Приватбанк» видано готівку з депозита в сумі 69 396, 67 Євро, еквівалент у гривнях 1 924 514, 56 гривень, отримувач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 10.11.1997 Черкаським РВ УМВС України в Черкаській області, адреса: АДРЕСА_1 .
Згідно листа від 18.01.2022 за вих. № 1/01-16 «Щодо надання копій документів», на виконання ухвали Сосніського районного суду м. Черкаси від 02.11.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Подкуйко Т.В. повідомлено, що 22.07.2019 нею було посвідчено довіреність від імені ОСОБА_1 за реєстровим № 517; особу ОСОБА_1 встановлено нотаріусом за паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області 13.11.1997 та довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_4 , виданою на ім`я останнього ДПІ у місті Черкаси від 06.09.2004.
Відповідачем заперечено проти позовних вимог вкладника та надано докази на підтвердження факту належного виконання договірних зобов`язань та відсутності боргових зобов`язань перед позивачем:
- довіреність, видана 22.04.2019 позивачем ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_3 , посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Подкуйко Т.В., зареєстрована в реєстрі за № 517;
- заява на видачу готівки від 27.08.2019 на суму 69 396, 67 Євро, еквівалент у гривнях 1 924 514, 56 гривень, зміст операції: «видача готівки з депозита», отримувач: ОСОБА_3 ;
- копія паспорта серії НОМЕР_2 громадянина України ОСОБА_3 ; виданого Черкаським РВ УМВС України в Черкаській області 10.11.1997.
17.10.2019 представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 звернулась до позивача з вимогами про видачу вкладу та нарахованих відсотків за договором банківського вкладу (депозиту) «Стандарт».
29.11.2019 листом за вих. № 20.1.0.0.0/7 – 191017/117 у відповідь на запит № 362193-ВБ від 17.10.2019, АТ КБ «Приватбанк» повідомив представника позивача – Мірошник О.Ю. про неможливість здійснення виплати вкладу № SAMDNWFD0070004663500, рахунок № НОМЕР_1 , оскільки вклад був достроково розірваний ОСОБА_3 – представником ОСОБА_1 за довіреністю серії та номер ННН 416801, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Подкуйко Т.В. 22.07.2019, зареєстрованої за реєстровим № 517.
Позивач вказує також на те, що невстановлена особа внаслідок вчинення шахрайських дій при видачі вказаної довіреності від імені позивача отримала кошти банківського вкладу.
Так ВС Черкаського РУП ГНП в Черкаській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №12019251010005790 від 21.10.2019.
Відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до ЄРДР 21.10.2019 за фабулою:
«До Черкаського відділу поліції надійшла заява гр. ОСОБА_2 про те, що 11.10.2019 близько 12 год. 00 хв., отримавши виписку по депозитному рахунку АТ КБ «Приватбанк», виявила, що 27.08.2019 не встановлена особа отримала депозитні кошти, викравши їх, в результаті чого завдано шкоди в великих розмірах» - правова кваліфікація ч.3 ст. 190 КК України.
Постановою слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП Черкаській області від 14.04.2022 кримінальне провадження №12019251010005790 закрито на підставі ч.1 ст. 284 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Дана постанова слідчого до слідчого судді не оскаржувалась та набрала чинності.
На підставі вказаних вище доказів позивач у справі стверджує про те, що він чи його представник коштів банківського вкладу не отримували, отже вони мають бути стягнуті з банку у судовому порядку у зв`язку із відмовою в здійсненні добровільної виплати. Одночасно відповідач зазначає про те, що кошти вкладу було виплачено представнику вкладника ОСОБА_3 за довіреністю серії та номер ННН 416801, посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Подкуйко Т.В. 22.07.2019, зареєстрованої за реєстровим № 517.
Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.
Частиною 1 статті 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Частиною 3 цієї ж статті до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу, що передбачено ч.ч.1, 5, 6 ст.1061 ЦК України.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Частиною 1 статті 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.
Статтею 1073 ЦК України передбачено, що, зокрема, у разі безпідставного списання банком з рахунка клієнта коштів або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
У даній справі позивач стверджує про те, що ні він, ні його представник не отримали кошти за зробленим до банку запитом про видачу нарахувань за депозитним вкладом та відсотками.
Одночасно банк зазначає, що відповідні кошти було видано представнику вкладника на підставі довіреності серії та номер ННН 416801, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Подкуйко Т.В. 22.07.2019, зареєстрованої за реєстровим № 517.
З цих підстав повторно видавати їх вкладнику-позивачу банк можливості не має.
Надаючи оцінку обґрунтуванням заявлених у справі позовних вимог, апеляційний суд приймає до уваги таке.
Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У даному випадку довіреність представника вкладника ОСОБА_3 серія та номер ННН 416801, посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Подкуйко Т.В. 22.07.2019, на підставі якої банк видав особі депозитний вклад та нараховані відсотки недійсною не визнавалась.
Суд також не встановив, що таку довіреність фактично укладено не було.
Так як позивач питань про експертне дослідження підпису, виконаного від імені позивача на довіреності від 22.07.2019, перед судом першої інстанції взагалі не порушував, відповідно, клопотання заявлене позивачем суду апеляційної інстанції про призначення експертизи було відхилено з підстав, передбачених ч.3 ст.367 ЦПК України: оскільки учасник справи не надав суд доказів неможливості подання ним вказаного клопотання до суду з причини, що об`єктивно від нього не залежали. 
Крім того, позивач з вимогою щодо визнання вищевказаної довіреності недійсною у своєму позові не звертався, також не вказував на обставини її неукладеності, тому такий доказ, як висновок експерта у почеркознавчій експертизі не входить до предмета доказування у даній справі (неналежний доказ) . 
Отже вести мову про те, що представник ОСОБА_3 , діючи від імені вкладника ОСОБА_1 , на час вирішення спору у цій справі діяв неправомірно підстав не має.
Усі доводи позивача про те, що відповідну довіреність було підроблено та стороння особа без належних підстав отримала кошти депозитного вкладу на даний час належними та допустимими доказами не підтверджуються, про що вірно вказав суд першої інстанції в даній справі, відмовляючи у задоволенні позовних вимог.
При цьому посилання скаржника на результати проведеного в банку службового розслідування, яким встановлено, що кошти позивача отримала невстановлена особа з використанням підроблених документів (паспортів громадян України), самі по собі не можуть підтверджувати неправомірність дій працівників банку, які, перевіривши повноваження особи шляхом дослідження змісту поданих документів (паспорту та довіреності), видали представнику вкладника кошти депозиту.
Апеляційний суд враховує, що посилання скаржника на різні фото у паспорті вкладника, поданому нотаріусу для оформлення довіреності на ім`я ОСОБА_3 , та дійсному паспорті позивача, також не може свідчити про обґрунтованість позовних вимог у справі, адже вимог про визнання з цих підстав недійсною чи такою, що не укладалася, довіреності від 22.07.2019, на підставі якої банком видавалися кошти позивача, перед судом не порушувалось. 
Приймати рішення по суті позовних вимог у цій справі лише на підставі суб`єктивного візуального співставлення фотографій у паспортних документах, на що вказує позивач у поданій апеляційній скарзі, не можна, адже воно буде необ`єктивним та ґрунтуватиметься на припущеннях, що заборонено ч.6 ст.81 ЦПК України.
Не можна погодитися з доводами скаржника про те, що з моменту передачі коштів вкладника до банку останній набув на них права власності та саме банк є зацікавленим у оскарженні постанови органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження щодо протиправного заволодіння такими коштами, адже всі процесуальні права учасника, як при розгляді кримінального провадження, так і при здійсненні цивільного судочинства, здійснюються лише в залежності від його волі та не залежать від міркувань інших сторін.
Відтак допущена одним потерпілим бездіяльність щодо оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження, не може свідчити, що інший учасник такого провадження не мав можливості заперечувати проти такого рішення слідчого.
Також апеляційний суд оцінює критично доводи скаржника про те, що на час подання позову позивачу не було відомо про довіреність, яку невстановлена особа використала для протиправного отримання коштів вкладу, отже він не міг оскаржити її до суду при подачі позову, адже вони не дають підстав апеляційному суду розглядати позовні вимоги, які не були заявлені до суду першої інстанції, що прямо суперечитиме положенням ч.6 ст.367 ЦПК України про те, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Апеляційні доводи скаржника про те, що судом першої інстанції було допущено ті чи інші процесуальні порушення при розгляді справи, зокрема, щодо витребування доказів, виклику для допиту слідчого в кримінальному провадженні, порушення процесуальних строків розгляду справи, на правильність висновків суду щодо суді позовних вимог не впливають, адже не підтверджують неправомірність дій банку по видачі суми депозитного вкладу представнику позивача по довіреності.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 24.11.2022 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу представника позивача – без задоволення.
На підставі положень ст.141 ЦПК України у зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід віднести на рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 24.11.2022 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Комерційний банк «Приватбанк» в особі філії «Черкаське головне регіональне управління» про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення заборгованості за договором банківського вкладу (депозиту) – залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді віднести на рахунок держави.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 25.01.2023.

Суддя-доповідач         

Судді