ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 березня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 208/1056/22( 2-а/208/68/22)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
         суддів:                          Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Державної служби України з безпеки на транспорті
на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 26.07.2022 року (головуючий суддя Івченко Т.П.)
в адміністративній справі №208/1056/22( 2-а/208/68/22) за позовом    ОСОБА_1   до відповідача  Державної служби України з безпеки на транспорті   про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксоване в автоматичному режимі, -
ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 09.02.2022 до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська з позовом до відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив: 
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Колєснік Н.Г. по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ №00008850 від 25.01.2022 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП і застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.;
- провадження у адміністративній справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Позов обґрунтовано тим, що 25 січня 2022 року старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Колєснік Н.Г. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії ВМ № 00008850, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП, та притягнуто до відповідальності шляхом накладення штрафу у розмірі 17 000грн. Позивач отримав вказану постанову засобами поштового зв`язку 01.02.2022р., вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії ВМ №00008850 від 25.01.2022 року протиправною, оскільки не підтверджено доказами правопорушення про яке зазначено в постанові (24.01.2022 о 21 год. 05 хв. за адресою: Н-08, км 528+759, Запорізька область за допомогою технічних засобів «WAGA - WIM 35, зав. №4», зафіксовано транспортний засіб «VOLVO FH 12.520», державний номерний знак НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одиничну вісь транспортного засобу на 10,5% (3,473 тон)). 
Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 26.07.2022 року позов задоволено частково.
Постанову серії ВМ №00008850, від 25.01.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі якою на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП – скасовано.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст. 132-1 КУпАП – закрито.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що жодних даних щодо підтвердження здійснення ТЗ проїзду автоматичного комплексу WIM № 35 при вказаних у постанові обставинах, не підтверджено, як і не зазначено яким чином підтверджено без зазначення достовірних відомостей щодо технічного засобу, яким встановлено перенавантаження на окрему вісь, дійшов висновку, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, оскільки при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є склад правопорушення, за яке законом встановлено адміністративну відповідальність.
Разом з тим, враховуючи, що транспортний засіб автомобіль марки VOLVO, модель FH 12.520, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ТОВ «Транспортна Компанія «Техно-Трейд», як і спеціалізований напівпричіп Н/ПР-Цистерна-Е марки MAGYAR, модель SRP3 MEB, реєстраційний номер НОМЕР_3 , інші відомостей в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів не внесено, а тому позивач займаючи посаду директора юридичної особи, є її керівником, який є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, тому в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 не узгоджуються із приписами КУпАП, і не підлягають задоволенню.
Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в частині задоволених позовних вимог відмовити.
Вказує, та обставина, що належний позивачу транспортний засіб здійснював рух автомобільною дорогою загального користування та перевозив вантаж з перевищенням нормативних параметрів, визначених п.22.5 ПДР України без отримання на те спеціального дозволу, формує в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП. Факи перевищення вказаних параметрів доведено належними, допустимими та достовірними доказами.
В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції позивачем не оскаржується.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що транспорті Колєснік Н.Г. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії ВМ № 00008850, якою позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП, та притягнуто до відповідальності шляхом накладення штрафу у розмірі 17000грн. (а.с.11).
Згідно Постанови, 24.01.2022 о 21 год. 05 хв. за адресою: Н-08, км 528+759, Запорізька область за допомогою технічних засобів «WAGA - WIM 35, зав. № 4», зафіксовано транспортний засіб «VOLVO FH 12.520», державний номерний знак НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одиничну вісь транспортного засобу на 10,5% (3,473 тон) (а.с.11).
Зазначене адміністративне правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу - WAGA-WIM35, зав. № 4 про що зазначено в оскаржуваній постанові серії ВМ № 00008850, яка містить посилання на веб-сайт з ідентифікатором доступу, на якому відображені фотографії транспортного засобу КаQаWіТ9СDoU, державний номерний знак НОМЕР_1 , в момент вчинення правопорушення спереду (а.с.11).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки VOLVO, модель FH 12.520, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ТОВ «Транспортна Компанія «Техно-Трейд», яка є власником транспортного засобу (а.с. 29).
Також, транспортний засіб – спеціалізований напівпричіп Н/ПР-Цистерна-Е марки MAGYAR, модель SRP3 MEB, реєстраційний номер НОМЕР_3 , також зареєстрований за ТОВ «Транспортна Компанія «Техно-Трейд», яка є власником транспортного засобу (а.с. 30).
Згідно наказу № 1 ос від 01.10.2009 року позивач, ОСОБА_1 , є директором ТОВ «ТК «Техно-Трейд» (а.с.42) на підставі Протоколу № 2 зборів засновників ТОВ «Інжинірингова компанія «Технотрейд» від 28.09.2009 року (а.с.43).
Посадовою інструкцією директора від 09.01.2012, на ОСОБА_1 покладено службові обов`язки, як на посадову особу, директора ТОВ «ТК «Техно-Трейд» (а.с.44-46).
Згідно наказу № 1312/21 від 13.12.2021р., за водієм ОСОБА_2 закріплено транспортні засоби: спеціалізований вантажний сідловий тягач – Е марки «VOLVO FH 12.520», державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за ТОВ Транспортна компанія «ТЕХНО-ТРЕЙД» 14.09.2016 року (а.с.19) та спеціалізований напівпричіп Н/ПР цистерна – Е марки «MAGYAR SRP3 МЕВ» державний номерний знак НОМЕР_3 (а.с.41).
Враховуючи тип транспортного засобу, його фактична дозволена маса для здійснення дорожнього перевезення без спеціального дозволу згідно п.п.22.5 ПДР України повинна складати до 40 т.
Згідно товарно-транспортну накладну №162859, 24 січня 2022 року вказаний транспортний засіб було завантажено натрієм рідким технічним марки РД, загальна маса (брутто) транспортного засобу з напівпричепом та вантажем становить 38,04 тони, який є рухомим, його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху (а.с.27).
Згідно протоколу № 9844 від 24.01.2022 о 14.02 год., ваговиком ОСОБА_3 у присутності водія ОСОБА_2 здійснено зважування автомобіля, згідно якого встановлено наступну вагу автомобіля НОМЕР_1 та причепа НОМЕР_3 : брутто - 38,04 т., тара 17,32 т., нетто - 20,72 т. (а.с.28).
Вимірювання ваги транспортного засобу здійснювалося технічним засобом приладом для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA-WIM35, зав. № 4, відповідність якого вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки підтверджена свідоцтвом про повірку технічного засобу № UA.TR.113-0619/02F-21/2, строк дії до 16.06.2022 року (а.с. 11).
При цьому, з офіційної карти сучасних комплексів автоматичного габаритно-вагового контролю Weight-in-Motion (далі - WIM), створеної Державним агентством автомобільних доріг України, та з урахуванням відомостей GPS моніторингу ЛИВЕМАРК, у період з 24.01.2022 11:00:00 по 25.01.2022 07:59:59 вказаний ТЗ проїхав чотири WIM: 24.01.2022 о 14:53:13 за координатами 48.28886, 34.987888 проїхав WIM №43 (км.429+585) на дорозі Н-08, при цьому перевищення фактичної маси (понад 40 т.) та навантаження на одиночну вісь (понад 11 т.), здвоєні осі (понад 16 т.), строєні осі (понад 22 т.) відповідно до сервісу перевірки адміністративних правопорушень не встановлено; 24.01.2022 о 17:44:00 за координатами 47.966018, 34.974948 проїхав WIM №15 (км.468+739) на дорозі Н-08, перевищення не встановлено; 24.01.2022 о 21:05:17 за координатами 47.708515, 35.552468 проїхав WIM №16 (км.528+759) на дорозі Н-08, перевищення не встановлено; 25.01.2022 о 00:55:37 за координатами 47.32991, 37.145978 проїхав WІM №68 (км.674+572) на дорозі Н-08, перевищення не встановлено (а.с.13-24).
Згідно запиту на інформацію, позивач 04.02.2022 направив запит до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому виклав вимоги щодо отримання підтвердження вчинення правопорушення (а.с.25-26).
Позивач вважає протиправною постанову серії ВМ № 00008850 від 25.01.2022 року, оскільки не порушував правил дорожнього руху, тому відсутній склад адміністративного правопорушення.
Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII, норми Постанови Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» від 10.10.2001 року №1306.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії ВМ № 00008850 від 25.01.2022 року протиправною, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
В силу статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Згідно статті 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" №2344-ІІІ від 05.04.2001 рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 (Правила №30) передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Відповідно до абзацу 4 пункту 4. Правил допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. 
Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує 
за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), 
за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), 
за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), 
фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), 
навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням
- на одиночну вісь понад 11 т, 
- здвоєні осі - понад 16 т, 
- строєні осі - понад 22 т або 
- фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
Відповідальність за частиною 2 статті 132-1 КУпАП настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
Санкція частини 2 статті 132-1 КУпАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з частиною 4 статті 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Частинами 2, 3, 4 статті 283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.
Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 КАС України.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно пункту 3 Розділу II Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021 (далі Інструкція), постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.
Відповідно до абзацу 3 пункту 8 Розділу II Інструкції, постанова та бланк квитанції про сплату адміністративного штрафу, що є невід`ємною частиною цієї постанови, оформлені згідно з додатком 1 до цієї Інструкції, друкуються на паперовому бланку разом із повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендованого листа з постановою) та вкладаються у паперовий конверт.
Отже, форма постанови про адміністративне правопорушення повинна відповідати формі згідно Додатку № 1 Інструкції.
Згідно вказаного Додатку № 1 у постанові зазначаються: 
- дата, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, дата і час фіксації здійснення вимірювання, смуга руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь; 
- марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги; 
- суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги; 
- назва технічного засобу, код, тип обладнання, серійний номер.
Відповідно форма і зміст постанови повинна відповідати Додатку № 1, як визначає вказана Інструкція.
Згідно пунктів 1, 2 Розділу II Інструкції, уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною 2 статті 122-2, частинами 2, 3 статті 132-1 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті. Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова). Під час опрацювання інформаційних файлів уповноважена посадова особа оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до пункту 3 Розділу II Інструкції, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно пункту 8 Розділу II Інструкції, винесені постанови, що набрали законної сили, разом з метаданими передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.
Відповідно до пункту 3 Розділу IV Інструкції, винесені уповноваженими посадовими особами постанови, роздруковані на паперових бланках, обліковуються в автоматичному режимі з використанням засобів системи в Реєстрі адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.
Відповідачем не надано документів, які б містили інформацію про зважування транспортного засобу визначену в автоматичному режимі під час проведення зважування. 
Всупереч вимогам Інструкції в оскаржуваній постанові не міститься наступна інформація: 
дата і час фіксації здійснення вимірювання, смуга руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь; 
категорія транспортною засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі), а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги.
Зважаючи на відсутність в постанові ВМ №00008850, зазначено, що 25.01.2022 вищезгаданої інформації визначеної Інструкцією, твердження відповідача про перевищення транспортним засобом позивача загальної маси транспортного засобу не підтверджено.
Крім того в постанові ВМ № 00008850, зазначено, що 24.01.2022 о 21 год. 05 хв., за адресою: Н-08, км 528+759, Запорізька область за допомогою технічних засобів WIM 35, зав. № 4, в автоматичному режимі зафіксовано перевищенням нормативних параметрів п. 22.5 ПДР України, однак, згідно відкритих даних, технічний засіб WIM №35 встановлений у іншому місці - на автодорозі Н-25 (км 70+325), біля м. Сарни Рівненської області.
Згідно відкритих даних та відомостей GPS, автомобіль у визначені у постанові час і місце, а саме « 24.01.2022 о 21 год. 05 хв., за адресою: Н-08, км 528+759, Запорізька область», проїхав інший автоматичний комплекс - WIM № 16.
Таким чином, жодних даних щодо підтвердження здійснення транспортним засобом проїзду автоматичного комплексу WIM № 35 при вказаних у постанові обставинах, не підтверджено, як і не зазначено яким чином підтверджено без зазначення достовірних відомостей щодо технічного засобу, яким встановлено перенавантаження на окрему вісь.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини, в рішеннях у справах "Малофєєва проти Росії" та "Карелін проти Росії" зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.
Судом першої інстанції також враховано позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку висловлено у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" – застосування вказаної правової позиції при розгляді даної справи колегія суддів апеляційної інстанції вважає доцільною.
Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 
1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 
2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 
3) скасовує постанову і закриває справу; 
4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, ст. 280 КУпАП закріплено обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.
У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).
Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).
Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
В рекомендації №R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова ВМ № 00008850, зазначено, що 25.01.2022 є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки не доведено складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .
Вищезазначене є підставою для висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову позивачем не оскаржувалось, тому апеляційний перегляд в цій частині не здійснювався.
В силу ч. 3  ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС  не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Виходячи з результатів апеляційного перегляду не підлягають розподілу витрати у справі.
Керуючись ст.  241-245,  250,  272, 286, 311,  316,  321,  322    КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті – залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 26.07.2022 року – залишити без змін.
Постанова  суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дня її прийняття 16.03.2023 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова