Ухвала
Іменем України
 
17 січня 2023 року
м. Київ
 
справа № 523/2999/16-ц
провадження № 61-509ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 26 травня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року у справі за заявою головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонова Олександра Юрійовича про видачу дубліката виконавчого документа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ:
 
В лютому 2021 року  головний державний виконавець Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Державний виконавець) Тріфонов О. Ю. звернувся до суду з указаною заявою, в якій просив видати дублікат виконавчого листа № 523/2999/16-ц, виданого 07 червня 2017 року Суворовським районним судом міста Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - АТ  «Укргазбанк») грошової суми в розмірі 18 315,14 доларів США та 17 209,61 грн.
 
Заява Державного виконавця мотивована тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження № 54761697 з виконання виконавчого листа № 523/299/16-ц, виданого Суворовським районним судом міста Одеси 07 червня 2017 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укргазбанк» заборгованості в сумі 18 315,14 доларів США та 4 016,34 грн, а також - судових витрат в сумі 13 193,27 грн. При передачі виконавчого провадження від одного до іншого Державного виконавця встановлено втрату виконавчого документа.
 
Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 26 травня 2021 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року, заяву Державного виконавця Тріфонова О. Ю. задоволено. Видано Державному виконавцю Тріфонову О. Ю. дублікат виконавчого листа № 523/2999/16-ц, виданого 07 червня 2017 року Суворовським районним судом міста Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укргазбанк» грошової суми в розмірі 18 315,14 доларів США та 17 209,61 грн.
 
Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що на дату звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа виконавче провадження № 54761697 перебувало на виконанні у відділі державної виконавчої служби. Виконавчий документ № 523/299/16-ц було втрачено державним виконавцем. Втрата виконавчого документа є підставою для видачі дубліката виконавчого документа. Оскільки втрата виконавчого документа мала місце при перебуванні його на виконанні у відділі державної виконавчої служби у відкритому виконавчому провадженні, то в такому випадку не йдеться про пред`явлення виконавчого документа до виконання та строки з цим пов`язані, так як виконавче провадження не було закінчено.
 
05 січня 2023 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 26 травня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви Державного виконавця.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 , подана на підставі абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України, мотивована тим, що Державний виконавець не надав доказів направлення їй постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 523/299/16-ц. Державним виконавцем також не було доведено факту втрати вказаного виконавчого документа, а також не надано копій матеріалів виконавчого провадження, з яких можливо було б встановити дійсні причини втрати оригіналу виконавчого листа. Крім цього, строк пред`явлення виконавчого листа № 523/299/16-ц до виконання закінчився 07 червня 2020 року, тоді як Державний виконавець звернувся до суду із заявою про видачу його дубліката 19 лютого 2021 року, тобто після закінчення строку для пред`явлення його до виконання. Суди попередніх інстанцій не врахували правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 419/310/12, від 15 червня 2022 року у справі № 2-5062/10, від 20 вересня 2022 року у справі № 2-346/11.
 
Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.
 
Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 1291 Конституції України).
 
Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
Судами встановлено, що заочним рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 01 квітня 2016 року у справі № 523/2999/16-ц задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» (далі - ПАТ «Укргазбанк»)  до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 02 липня 2008 року № 2/05/02 в розмірі 484 206,59 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» судовий збір в розмірі 6 282,51 грн.
 
Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 21 березня 2017 року у справі № 523/2999/16-ц апеляційну скаргу ПАТ «Укргазбанк» задоволено. Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 01 квітня 2016 року скасовано. Ухвалено нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 02 липня 2008 року № 2/05/02  в розмірі 1 8315,14 доларів США та 4 016,34 грн, з яких: заборгованість за кредитом 17 205,78 доларів США; прострочена заборгованість за кредитом - 815,71 доларів США; поточна заборгованість за відсотками - 293,65 доларів США; пеня за прострочення сплати кредиту - 2 882,99 грн; пеня за прострочення сплати відсотків - 1 133,35 грн. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» судовий збір в розмірі 13 193,27 грн.
 
07 червня 2017 року Суворовським районним судом міста Одеси було видано виконавчий лист № 523/2999/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укргазбанк» заборгованості в сумі 18 315,14 доларів США та 4 016,34 грн, а також - судових витрат в сумі 13 193,27 грн.
 
21 березня 2017 року стягувач АТ «Укргазбанк» пред`явило виконавчий документ № 523/2999/16-ц до виконання.
 
Постановою від 22 вересня 2017 року ВП № 54761697 Державного виконавця Міхнович М. О. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 523/2999/16-ц, виданого Суворовським районним судом міста Одеси 07 червня 2017 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укргазбанк» заборгованості в сумі 18 315,14 доларів США та 4 016,34 грн, а також - судових витрат в сумі 13 193,27 грн. 
 
Виконавчий документ № 523/2999/16-ц  було втрачено Державним виконавцем.
 
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
 
Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
 
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. 
 
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. 
 
Обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
 
Судами попередніх інстанцій також встановлено, що на дату звернення (19 лютого 2021 року) до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа виконавче провадження № 54761697 перебувало на виконанні у Першому Суворовському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Тобто заява про видачу дубліката виконавчого документа була подана Державним виконавцем в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.
 
Тому доводи касаційної скарги про закінчення строку для пред`явлення виконавчого документа № 54761697 до виконання, як і посилання заявника на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 15 червня 2022 року у справі № 2-5062/10, про те, що апеляційний суд не встановив обставин, які пов`язані з винесенням постанови про повернення виконавчого документа щодо боржника, не надав оцінки доводам заявника та наявним у справі доказам щодо повернення оригіналу виконавчого листа відносно боржника у лютому 2016 року, що, у свою чергу, має важливе значення для правильного вирішення заяви, та, з огляду на це, не перевірив, чи не сплив на момент подачі заяви про видачу дубліката виконавчого листа строк для його пред`явлення, від 20 вересня 2022 року у справі № 2-346/11, про те, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України), з огляду на наведені вище обставини перебування виконавчого документа на виконанні, є безпідставними.
 
Встановивши, що виконавчий лист № 523/2999/16-ц, виданий в цій справі, було втрачено Державним виконавцем у процесі його примусового виконання, а строк пред`явлення його до виконання не пропущено, оскільки на дату звернення Державного виконавця з відповідною заявою виконавче провадження з примусового виконання цього виконавчого листа перебувало на виконанні у Першому Суворовському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви Державного виконавця Тріфонова О. Ю. про видачу дубліката виконавчого документа.
 
Доводи касаційної скарги як і посилання заявника на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 419/310/12, згідно з якою дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено, зводяться до незгоди  заявника з установленими судами обставинами справи і оцінкою ними доказів, а саме заявник вважає, що наявні у справі докази не доводять факт втрати виконавчого документа. Однак наведені доводи не заслуговують на увагу з огляду на таке.
 
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
 
Відповідно до частини другої статті 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77-80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
 
Крім цього, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.
 
Аргументи заявника про неотримання нею постанови Державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 54761697 не пов`язані з наявністю/відсутністю підстав для задоволення заяви Державного виконавця про видачу дубліката виконавчого документа.  
 
Згідно з частиною першою статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.
 
Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
 
Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 19 лютого 2021 року.
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 26 травня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року у справі за заявою головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонова Олександра Юрійовича про видачу дубліката виконавчого документа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук   В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко