Номер провадження: 22-ц/813/3906/23 
Справа № 521/4490/22
Головуючий у першій інстанції Михайлюка О.А.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.
суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання – Пінькової К.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу Комунального підприємства “Одескомунтранс”
на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 липня 2022 року 
у справі про стягнення заборгованості по заробітній платі 
учасники справи:
позивач — ОСОБА_1 
відповідач - Комунальне підприємство “Одескомунтранс”

встановив:

21 березня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що з 19 березня 2019 року по 29 жовтня 2021 року він перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Одескомунтранс», наказом №87-ок від 29 жовтня 2021 року його було звільнено, але відповідач не здійснив виплату усіх належних йому сум при звільненні, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом, в якому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь нараховану, але невиплачену заробітну плату в розмірі 76 094,09 гривень. 
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення про задоволення позову ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції від 07 липня 2022 року та закрити провадження у справі. 
За доводами апеляційної скарги висновки суду про задоволення позову ОСОБА_1 , з підстав наведених у змісті оскаржуваного рішення суду є помилковими, оскільки відповідачем вже здійснено повний розрахунок з позивачем, тобто заборгованість по заробітній платі погашена тому скаржник вважає, що відсутній предмет спору; також зазначає про незгоду з ухвалою суду першої інстанції від 24 жовтня 2022 року, якою заяву відповідача про перегляд заочного рішення від 07 липня 2022 року залишено без задоволення, з підстав наведених у її змісті.
Правом на відзив позивач ОСОБА_1 не скористався.
У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду цієї справи.
Від представника скаржника 17 січня 2023 року до апеляційного суду надійшла заява про відкладення розгляду цієї справи у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, проблем з електропостачанням та необхідності забезпечення життя та здоров`я суддів та працівників суду.
Колегією суддів визнано неповажними причини неявки сторони скаржника у судове засідання, тому відсутні підстави для відкладення судового розгляду цієї справи. Водночас колегія суддів зауважує, що представником скаржника вдруге заявлено клопотання про відкладення розгляду цієї справи.
Неявка в судове засідання учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду відповідає.
За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
За вимогами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Предметом позову є матеріально – правова вимога позивача до відповідача щодо якої вона просить ухвалити рішення, а підставою – обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Судом встановлені та матеріалами справи підтверджуються такі факти і обставини справи.
Позивач ОСОБА_1 з 18 березня 2019 року по 29 жовтня 2021 року перебував з відповідачем у трудових відносинах, працював на посаді – провідний економіст, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача та довідкою Комунального підприємства «Одескомунтранс» від 08 листопада 2021 року №0000-00015.
Наказом №87-ок від 28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 було звільнено з Комунального підприємства «Одескомунтранс» з 29 жовтня 2021 року за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.
Згідно зі статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.
Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника.
Судом встановлено, що всупереч наведеним законодавчим положенням при звільненні позивача ОСОБА_1 не проведена виплата всіх сум, що належали останньому від КП “Одескомунтранс”, і заборгованість по заробітній платі згідно довідки №272 від 08 листопада 2021 року Комунального підприємства «Одескомунтранс» станом на 08 листопада 2021 року складає - 76 094, 09 гривень.
Всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. ( Постанова судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16).
Отже, судом встановлено порушення прав позивача на оплату праці.
За таких обставин колегія суддів вважає вірними висновки суду про задоволення позову ОСОБА_1 , з вказаних вище підстав.
Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржником не надано.
Посилання сторони скаржника в якості доводів апеляційної скарги стосовно повного погашення відповідачем заборгованості з виплати позивачу заробітної плати правильних висновків суду про обґрунтованість позову ОСОБА_1 не спростовують, і не є підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.
Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.
Інші доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до суб`єктивного тлумачення норм права, та незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, також фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції та незгоди з ухвалою суду від 24 жовтня 2022 року, яка не є предметом апеляційного перегляду. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).
Отже доводи апеляційної скарги відповідача не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів наведених у скарзі.
У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржуване заочне рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги відповідача правильних висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства “Одескомунтранс” залишити без задоволення.
Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 липня 2022 року залишити без змін.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Дата складення повної постанови — 23 січня 2023 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова