Справа № 308/8587/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        29 березня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої                -        судді Кожух О.А.,
суддів                -        Джуги С.Д., Мацунича М.В., 
за участі секретаря        -        Терпай С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гончаров Валентин Вікторович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2022 року (повний текст рішення складено 02.11.2022, головуюча суддя Дергачова Н.В.) у справі №308/8587/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про захист прав споживача шляхом зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз» (далі: АТ «Закарпатгаз»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , у якому просила: зобов`язати відповідача припинити газопостачання (розподіл природного газу) до будинку АДРЕСА_1 , шляхом перекриття та опломбування запірних пристроїв тимчасово, до фактичного виселення ОСОБА_2 та її дітей з цього будинку.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є одноосібним власником вищевказаного будинку. Зазначала, що зверталася до відповідача із заявою, в якій зокрема, просила припинити газопостачання до належного їй будинку АДРЕСА_1 . 
У відповідь АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» повідомило про відсутність підстав для задоволення заяви, послалося на те, що в ході перевірки вузла обліку газу за такою адресою зафіксовано, що споживачем природного газу за цією адресою є ОСОБА_2 
ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_2 ніколи не була власником такого будинку, не має права користування цим будинком, а тому не може бути споживачем природного газу. 
Оскільки таким споживачем може бути тільки власник будинку ОСОБА_1 , тому вона має право ініціювати припинення газопостачання (розподіл природного газу) на своєму об`єкті відповідно до п. 7 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ та вимагати у судовому порядку спонукати відповідача припинити тимчасово газопостачання до належного їй будинку.
Посилаючись на дані обставини, просила її позовні вимоги задовольнити.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2022 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 – відмовлено.
Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гончаров В.В., подала на нього апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення її позову.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про приєднання ОСОБА_2 до умов Типового договору постачання природного газу щодо об`єкту за адресою АДРЕСА_1 . Складений акт перевірки вузла обліку газу за такою адресою – не є правомірною та належною підставою для набуття ОСОБА_2 статусу споживача природного газу. Вказує, що тільки власник будинку ОСОБА_1 може бути споживачем природного газу за таким об`єктом. ОСОБА_1 не давала згоди на проживання у будинку ОСОБА_2 , остання ніколи не була власником такого будинку, не має права користування цим будинком та проживала в ньому без правових підстав. Відповідно до пункту 7 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем якщо за ініціативою споживача необхідно припинити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача чи його окремі газові прилади для проведення ремонтних робіт, реконструкції чи технічного переоснащення або з інших причин, споживач не пізніше ніж за сім днів повинен письмово повідомити про це Оператора ГРМ та узгодити з ним дату припинення газопостачання (розподілу природного газу), а Оператор ГРМ в узгоджену із споживачем дату зобов`язаний припинити газопостачання (розподіл природного газу) споживачеві. Припинення газопостачання за ініціативою споживача здійснюється, зокрема, шляхом перекриття та опломбування запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та її опломбування, або в інший спосіб, визначений споживачем відповідно до ПБСГ. У зв`язку з цим скаржник зазначає, що відповідач був зобов`язаний припинити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкті ОСОБА_1 за її ініціативою. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача просив апеляційну скаргу задовольнити.
Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи буди повідомлені належним чином (а.с.151-153). Зокрема, «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» був повідомлений за адресою електронної пошти, що вказувалась у документах, які направлялись суду (а.с.31, 40, 50, 66, 82, 143). Судове засідання, що було призначене на 15.02.2023 і про яке відповідач був повідомлений за такою адресою електронної пошти, було відкладене за клопотанням представник відповідача. Колегія суддів виходить з «презумпції обізнаності»: якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заявах, клопотаннях, поясненнях, що надсилались до суду, то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. Отже, відповідач знає або принаймні повинен була дізнатися про повідомлення суду про судове засідання, призначене на 29.03.2023. Відповідна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18. Колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання. 
Заслухавши суддю-доповідача, позицію представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка ОСОБА_1 не є стороною зобов`язальних правовідносин, які просить припинити; позивачка не довела, що внаслідок виконання відповідачем зобов`язань перед третьою особою ОСОБА_2 порушені її права власності на будинок, та з тих підстав, що позов подано з наміром завдати шкоди третій особі шляхом порушення прав такої особи. Місцевий суд вважав, що ОСОБА_2 набула прав і обов`язків у зобов`язальних правовідносинах на невизначений строк, шляхом приєднання до умов Типового договору на постачання природного газу побутовим споживачам у відповідності до редакції п. 1.3 Типового договору, чинній у відповідний період; сам факт отримання послуг та оплати споживачем виставлених постачальною організацією рахунків є свідченням приєднання до Типового договору та наявність зобов`язальних правовідносин між відповідачем АТ «Закарпатгаз» та ОСОБА_2 , відповідач визнає споживачем саме третю особу, а не позивача; рішення суду про виселення третьої особи та її дітей з будинку не набрало законної сили.
Проте із такими висновками місцевого суду погодитися не можна.
Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 зазначала, що зверталася (разом із ОСОБА_3 , котра була співвласником будинку до 06.04.2021) до ТОВ «Закарпатгаз Збут» із заявою від 10.03.2021, в якій ініціювала питання припинення газопостачання (розподіл природного газу) до будинку АДРЕСА_1 (а.с. 16).
У даній заяві від 10.03.2021 зазначено, що з часу набуття права власності на такий будинок, власники у ньому не проживали, оскільки до нього вселилися та незаконно проживали ОСОБА_2 та її діти: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , а також те, що на розгляді в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області знаходиться справа № 308/3024/19 про виселення ОСОБА_6 та її дітей. 
Заяву мотивовано тим, що за повідомленням ТОВ «Закарпатгаз Збут» існує заборгованість з оплати послуг з постачання природного газу до вказаного будинку. Оскільки в ньому протиправно й безпідставно проживають сторонні особи ( ОСОБА_2 та її діти: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ), тому з метою уникнення зростання заборгованості, просили припинити газопостачання до цього будинку.
Листом від 17.03.2021 ТОВ «Закарпатгаз Збут» повідомило позивача, що заява перенаправлена за належністю до АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», оскільки саме останнє здійснює припинення газопостачання на території Закарпатської області (а.с. 17).
Надалі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до АТ «Закарпатгаз» із заявою від 05.04.2021, в якій просили повідомити на якій підставі ОСОБА_2 облікується у АТ «Закарпатгаз» споживачем природного газу до вказаного будинку та надати копії документів, які це підтверджують. Одночасно, посилаючись на п. 7 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ, просили припинити газопостачання до будинку АДРЕСА_1 тимчасово, до фактичного виселення ОСОБА_2 та її дітей з цього будинку (а.с. 18). 
У відповідь на таку заяву відповідач АТ «Закарпатгаз» листом від 19.04.2021 повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для її задоволення, оскільки відсутні правові підстави для надання інформації щодо споживача ОСОБА_2 та припинення газопостачання за адресою АДРЕСА_1 , оскільки вони містять конфіденційну інформацію щодо третіх осіб (а.с. 20). 
У вказаному листі від 19.04.2021 відповідач зазначив, що працівниками АТ «Закарпатгаз» було здійснено перевірку вузла обліку газу та системи газопостачання за адресою АДРЕСА_1 , в ході якої зафіксовано, що споживачем природного газу за цією адресою є ОСОБА_2 , про що свідчить Акт перевірки ВОГ і системи газопостачання від 13.04.2021 №8456.
Отже, розподіл природного газу до житлового будинку АДРЕСА_1 здійснює Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» (АТ «Закарпатгаз»).
На обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_7 зазначала, що у силу п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач – це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу V Кодексу ГРМ для приєднання об`єкта будівництва або існуючого об`єкта (земельної ділянки) до газорозподільної системи Оператора ГРМ їх власник (замовник приєднання) має звернутися до цього Оператора ГРМ із заявою про приєднання. Одночасно із заявою про приєднання замовник надає Оператору ГРМ перелік документів, серед яких – копії документів, якими визначено право власності чи користування замовника на об`єкт (приміщення), та/або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку (з графічним планом земельної ділянки). Вказувала, що споживачем послуг із постачання та розподілу природного газу може бути власник (співвласник) нерухомого майна, або особа, яка користується об`єктом за згодою власника.
У позовній заяві ОСОБА_1 вказувала, що вона є одноосібним власником нерухомого майна – будинку АДРЕСА_1 , при цьому 1/2 частка такого будинку їй належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2018, а інша 1/2 частка цього будинку їй належить на підставі договору дарування від 06.04.2021. 
При цьому зазначала, що ОСОБА_2 та її діти: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 вселилися у цей будинок самоправно, без згоди власника, не мають документів, якими визначено право користування будинком, без законних підстав користуються будинком. 
Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 щодо припинення газопостачання (розподілу природного газу), відповідач АТ «Закарпатгаз» у письмових поясненнях (а.с. 50-53) зазначало, що ОСОБА_2 вчинила дії, які засвідчують її бажання укласти договір розподілу природного газу, не повідомляла про звільнення займаного об`єкта/приміщення, не повідомляла про остаточне припинення користування природним газом за адресою АДРЕСА_1 , договір розподілу та постачання природного газу не розірваний, а тому немає правових підстав для припинення газопостачання споживачу ОСОБА_2 . 
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 на момент пред`явлення позову є одноосібним власником нерухомого майна – будинку АДРЕСА_1 , зокрема 1/2 частка такого будинку їй належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2018, а інша 1/2 частка цього будинку їй належить на підставі договору дарування від 06.04.2021 (а.с. 9, 13-14). 
Наведене також стверджується витягами із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 151206105 від 27.12.2018 та 251382549 від 06.04.2021 (а.с. 11, 15). 
Крім цього встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.06.2022 у справі № 308/3024/19 змінену позовну заяву ОСОБА_8 та ОСОБА_9 – задоволено. Виселено ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Вирішено питання про судові витрати.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 06.12.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Скочиляс Галина Миколаївна – задоволено частково. Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.06.2022 в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_9 про виселення та стягнення на її користь судових витрат – скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_9 про виселення – відмовлено. Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.06.2022 в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_8 – залишено без змін.
Цими судовими рішеннями встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 проживають у будинку АДРЕСА_1 із 2012 року без реєстрації, проживають у ньому без будь-яких правових підстав. Вказані відповідачі фактично самоправно зайняли жиле приміщення у житловому будинку АДРЕСА_1 , який їм на праві власності не належить, жодного правового відношення до вказаного будинку вони не мають, не є членами сім`ї власника будинку, реєстрація місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 - за адресою АДРЕСА_2 , тому суд першої інстанції правомірно ухвалив рішення про виселення відповідачів з житлового будинку АДРЕСА_1 .
Постанову апеляційного суду щодо скасування рішення місцевого суду у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_9 , якій житлового будинку АДРЕСА_1 належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, подарувала свою частку будинку згідно з договором дарування від 06.04.2021 ОСОБА_8 . Проте відповідну інформацію позивачі суду першої інстанції при розгляді справи № 308/3024/19 не повідомили. Отже, одноосібним власником спірного будинку на час вирішення справи (на момент ухвалення рішення від 23.06.2022) була саме ОСОБА_1 . 
Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, на момент пред`явлення позову у справі, що розглядається, одноосібним власником житлового будинку АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 
ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 фактично самоправно зайняли жиле приміщення у будинку АДРЕСА_1 , проживають у ньому без будь-яких правових підстав із 2012 року, без законних підстав користуються будинком без згоди власника.
Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач – це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. 
Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ власник - юридична особа, або фізична особа, або фізична особа - підприємець, яка на законних підставах володіє та користується об`єктом, зокрема газовими мережами або об`єктом газорозподільної системи.
Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу V Кодексу ГРМ для приєднання об`єкта будівництва або існуючого об`єкта (земельної ділянки) до газорозподільної системи Оператора ГРМ їх власник (замовник приєднання) має звернутися до цього Оператора ГРМ із заявою про приєднання. Одночасно із заявою про приєднання замовник надає Оператору ГРМ перелік документів, серед яких – копії документів, якими визначено право власності чи користування замовника на об`єкт (приміщення), та/або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку (з графічним планом земельної ділянки).
Відповідно до пункту 7 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем якщо за ініціативою споживача необхідно припинити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача чи його окремі газові прилади для проведення ремонтних робіт, реконструкції чи технічного переоснащення або з інших причин, споживач не пізніше ніж за сім днів повинен письмово повідомити про це Оператора ГРМ та узгодити з ним дату припинення газопостачання (розподілу природного газу), а Оператор ГРМ в узгоджену із споживачем дату зобов`язаний припинити газопостачання (розподіл природного газу) споживачеві. Припинення газопостачання за ініціативою споживача здійснюється, зокрема, шляхом перекриття та опломбування запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та її опломбування, або в інший спосіб, визначений споживачем відповідно до ПБСГ.
Отже, за ініціативою власника ОСОБА_8 на належному їй на праві власності об`єкті з обґрунтуванням наявності інших причин (уникнення зростання заборгованості за споживання та розподіл природного газу внаслідок незаконного проживання у будинку ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ) було письмово повідомлено Оператора ГРМ – АТ «Закарпатгаз» - про необхідність припинення газопостачання (розподілу природного газу), однак відповідач не виконав свого обов`язку припинити газопостачання (розподіл природного газу). 
При цьому АТ «Закарпатгаз» не мав підстав для відмови у припиненні газопостачання (розподілу природного газу), безпідставно посилаючись на те, що ОСОБА_2 є споживачем, не врахував ту обставину, що ОСОБА_2 користується об`єктом нерухомого майна без згоди власника, без законних підстав (зайняла приміщення самоправно) та за відсутності документів на право користування цим об`єктом. 
Суд першої інстанції, розглядаючи справу, не перевірив правомірність визначення ОСОБА_2 споживачем природного газу – не перевірив наявність договору або заяви про приєднання, наявність документів, якими визначено право власності чи користування ОСОБА_2 на об`єкт.
Примусове виконання обов`язку в натурі є способом захисту цивільних прав та інтересів, передбаченим п. 5 ч. 21 ст. 16 ЦК України.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_8 про зобов`язання АТ «Закарпатгаз» припинити газопостачання (розподіл природного газу) до будинку АДРЕСА_1 , шляхом перекриття та опломбування запірних пристроїв – є обґрунтованим.
Разом із тим, стосовно формулювання решти цієї позовної вимоги – щодо зобов`язання здійснити вказані дії відповідачем тимчасово до фактичного виселення ОСОБА_2 та її дітей з цього будинку, слід зазначити наступне.
Постачання/розподіл природного газу вважається припиненим за умови наявності пломб Оператора ГРМ на запірних пристроях, інвентарних заглушках тощо, що зафіксовано відповідним актом (абзац 3 пункту 7 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.
Відповідно до абзацу 1 пункту 4 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ пломбування та розпломбування газового обладнання на об`єктах споживачів, що пов`язані з припиненням/обмеженням або відновленням газопостачання (розподілу природного газу), виконуються Оператором ГРМ відповідно до вимог розділу X цього Кодексу.
Відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу) (пункт 6 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ).
Отже, відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання. При цьому Оператор ГРМ, який не є учасником правовідносин пов`язаних із виселенням ОСОБА_2 та її дітей зі спірного будинку, не зобов`язаний контролювати момент їх виселення. 
За таких обставин, у задоволенні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити відповідні дії тимчасово до фактичного виселення ОСОБА_2 та її дітей з цього будинку – слід відмовити.
Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, як таке, що не відповідає обставинам справи та постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з підстав, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_8 задовольнити частково - зобов`язати АТ «Закарпатгаз» припинити газопостачання (розподіл природного газу) до будинку АДРЕСА_1 , шляхом перекриття та опломбування запірних пристроїв, а в задоволенні решти позову відмовити.
Відповідно до ч. 1, 2  ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Позивачем було заявлено одну позовну вимогу, яку фактично задоволено, за виключенням її формулювання – щодо зобов`язання здійснити вказані дії відповідачем тимчасово до фактичного виселення ОСОБА_2 та її дітей з цього будинку.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат позивачем подано договір про надання правничої допомоги від 29.06.2021 № 16/с, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом вартістю 8000 грн (додаток № 2 до договору від 29.06.2021 № 16/с) та квитанцію від 05.07.2021 про сплату ОСОБА_1 на користь адвоката Гончарова В.В. 8000 грн (а.с. 21-23). 
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач не заявляв у даній справі клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, не доводив неспівмірності таких витрат.
Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
Крім цього, з АТ «Закарпатгаз» слід стягнути на користь держави 2270 грн. судового збору, з яких у 908 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції та 1362 грн. у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.368, п. 2 ч. 1 ст.374, п.п. 3,4 ст.376, ст. ст.381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гончаров Валентин Вікторович – задовольнити частково.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2022 року - скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» припинити газопостачання (розподіл природного газу) до будинку АДРЕСА_1 , шляхом перекриття та опломбування запірних пристроїв. 
В решті позову – відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» (код ЄДРПОУ 05448610, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Погорєлова, 2) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 8000 (вісім тисяч) гривень у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» (код ЄДРПОУ 05448610, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Погорєлова, 2) на користь держави 2270 грн. судового збору, з яких у 908 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції та 1362 грн. у зв`язку4 з переглядом справи у суді апеляційної інстанції за такими реквізитами: Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) – 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету – 22030106; призначення платежу – *;101; НОМЕР_2 - судовий збір, стягнутий Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», код ЄДРПОУ 05448610, на користь держави, за рішенням № 308/8587/21.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 31 березня 2023 року.

Головуюча:                                      

Судді: