Номер провадження: 33/813/59/23
Номер справи місцевого суду: 523/11976/22 
Головуючий у першій інстанції Кузьміна О. І. 
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.03.2023 року                                                                          м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого судді - Князюка О.В., 
за участю секретаря судового засідання – Дерезюк В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2022 року в адміністративній справі відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,
ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2022 року за вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 119,00 грн. в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 496,20 грн. 
Не погодившись із постановою суду 29.11.2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2022 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Апелянт вважає постанову суду першої інстанції незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню. ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду ухвалене не на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, відповідно до норм Закону та Конституції України, з огляду на що є незаконним та протиправним.
ОСОБА_1 зазначає, що при ухваленні постанови суд першої інстанції не звернув уваги на те, що апелянт не скоював жодних порушень громадського порядку. Належних свідків цьому немає, також немає будь-яких відеодоказів які могли б підтвердити це, хоча ЖК «Лузанівський парк» наповнений камерами спостереження із записом навіть звуків і працівники поліції могли б отримати ці записи у встановленому законом порядку, відтак складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, що складений через дві доби після відповідної події, без будь яких доказів його умисних порушень закону, що є порушенням його законних прав та інтересів.
З наведених в постанові відомостей не вбачається даних, які можуть свідчити про обґрунтоване та вмотивоване рішення суду.
Всупереч вимогам Закону, суд після одержання протоколу про адміністративне правопорушення не здійснив належний судовий розгляд із встановленням обставин які були б підтверджені саме належними та допустимими доказами, у тому числі відео-файлами, допитом незацікавлених свідків. З наведеного є очевидним, що розглядаючи справу. Суд значно відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, та порушив вимоги п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14, де зазначено, що необхідно звернути увагу суддів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності.
Підсумовуючи викладене в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 зазначає, що судом було допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків обставинам справи.
ОСОБА_1 звертає увагу на те, що всі необхідні обставини для закриття справи були наявні в матеріалах та в розпорядженні суду, проте за наявності неспростованих відомостей, суд на власний розсуд упереджено не розглядаючи справу необ`єктивно ухвалив оскаржувану постанову
20.03.2023 в судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 – ажвокат – Грицюк О.О., апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі просив суд її задовольнити.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 ч.1 КУпАП).
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст. 254 КУпАП).
Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису (ст. 251 ч.1 КУпАП).
З матеріалів справи вбачається, що 14 вересня 2022 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: вул. Штильова, буд.1, м. Одеса, висловлювався на адресу ОСОБА_2 грубою нецензурною лайкою, чим вчинив дрібне хуліганство, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.
За вказаними обставинами працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №125669 від 16 вересня 2022 р.
Відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, передбачена ст. 173 КУпАП.
Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 в судовому засіданні, після роз`яснення прав передбачених ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив 14 вересня 2022 року о 14 год. 00 хв. на парковці біля будинку №1 по вул. Штильовій в м. Одеса, у нього виник конфлікт з ОСОБА_2 через паркувальне місце, а саме останній поставив свій автомобіль на його паркувальне місце. Додав, що жодних нецензурних слів під час спілкування з ОСОБА_2 не вживав, висловлювався літературними словами – «пес», «собака». Пояснення від 16.09.2022 року, в яких зазначено «пропросил не занимать его на что он оскорбил меня грубой бранью, я его оскорбил тоже» власноручно не писав, написані пояснення дільничним підписав не читаючи. Додав, що ОСОБА_2 провокував його на конфлікт. Стверджував, що є віруючою людиною і нецензурних слів взагалі не вживає.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Грицюк О.О. в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 в ситуації, яка мала місце 14 вересня 2022 року о 14 год. 00 хв. на парковці біля будинку №1 по вул. Штильовій в м. Одеса, здійснював самозахист свого цивільного права відповідно до норм ст. 19 ЦК України. Так самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням. Способи самозахисту можуть обиратися самою особою чи встановлюватися договором або актами цивільного законодавства. Тобто, ОСОБА_1 відреагував зворотніми образами на образи, а не вчиняв хуліганські дії. Просив врахувати, що на меті заявити про свої хуліганські дії у ОСОБА_1 не було, тому відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Щодо письмових пояснень від 16.09.2022 року, додав, що ОСОБА_1 підписав їх, так як довіряв працівникам поліції, а останні навмисно склали пояснення у такій формі, щоб можливо було скласти в подальшому адміністративний протокол.

Старший дільничний офіцер поліції ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області Стусенко В.В. в судовому засіданні пояснив, що дійсно складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та відбирав пояснення в останнього. Пояснення додані до протоколу про адміністративне правопорушення написано зі слів ОСОБА_1 та особисто ним прочитані та підписані. Було встановлено, що на парковціі біля будинку №1 по вул. Штильовій в м. Одеса, ОСОБА_1 почав висловлювати обурення в грубій формі та висловлюватися нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 в зв`язку з тим, що останній припаркував свій автомобіль на його паркувальне місце, внаслідок чого виник гучний конфлікт, свідками якого також були охоронці парковки.
ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що в будинку АДРЕСА_2 , здійснює ремонт в квартирах, на даному об`єкті працює тривалий час. З адмінправопорушником ОСОБА_1 особисто не знайомий, бачив його декілька раз в коридорі будинку. Того дня, 14 вересня 2022 року близько 14 год. йому зателефонував охоронець парковки та попрохав переставити автомобіль на інше місце. Він спустився на парковку, переставив автомобіль та уточнив у охоронців чому потрібно було переставити авто, на що останні повідомили, що у ОСОБА_1 уже були конфлікти з охоронцями щодо паркувального місця, оскільки він вважає, що це його особисте місце для парковки. В цей час ОСОБА_1 з вікна своєї квартири почав висловлювати обурення щодо того, що автомобіль знаходився на його паркувальному місці та в подальшому спустився на парковку, де почав ображати нецензурною лайкою, погрожувати фізичною розправою та погрожував порізати шини. Побоюючись за цілісність свого автомобіля він викликав по гарячій ліні «102» працівників поліції, які приїхавши на місце події порадили йому звернутися до дільничного. Він одразу звернувся до дільничного, де дав пояснення та написав заяву. Додав, що нічиїх прав не порушував так як паркувальні місця ні за ким не закріплені. Нецензурних слів при спілкуванні з ОСОБА_1 не вживав та намагався уникнути конфлікту, так як раніше притягувався до кримінальної відповідальності і не хотів неприємностей.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Грицюка О.О., дільничного ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, що підтверджується письмовими матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 125669 від 16.09.2022 року, рапортом старшого інспектора ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 14.09.2022 року, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від ОСОБА_2 від 14.09.2022 року та його письмовими поясненнями, та письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких він підтвердив обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та фактично визнав провину.
Твердження захисника Грицюка О.О. про те що ОСОБА_1 адмінправопорушення не вчиняв, а відреагував зворотніми образами на образи ОСОБА_2 у досліджуваній ситуації суд першої інстанції вірно не взяв до уваги, оскільки незалежно від того у зв`язку з якими обставинами особа висловлюється у формі нецензурної лайки, вона скоює правопорушення, за яке підлягає відповідальності.
Твердження захисника Грицюка О.О. про те, що ОСОБА_1 відповідно до ст. 19 ЦК України, обрав такий спосіб самозахисту свого порушеного цивільного права, а не вчиняв хуліганські дії, суддя не приймає до уваги, оскільки в даній ситуації дії ОСОБА_1 могли бути вираженням невдоволення діями іншої особи, однак встановлені обставини події свідчать про те, що вони не були направлені виключно проти особи ОСОБА_2 , а й проти громадського порядку та спокою громадян, оскільки з огляду на місце та час події, кількість людей, які могли спостерігати та безпосередньо спостерігали за такими діями, така поведінка була об`єктивно неприйнятною та очевидно для винного порушувала громадський порядок та спокій громадян.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі як прямого так і непрямого умислу.
У разі, якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не бажала, але свідомо припускала порушення громадського порядку внаслідок нецензурної лайки, вона підлягає адміністративній відповідальності.
Твердження захисника Грицюка О.О. про те, що письмові пояснення від 16.09.2022 року ОСОБА_1 підписав не читаючи, так як довіряв працівникам поліції, а останні навмисно склали пояснення в такі формі щоб в подальшому скласти протокол про адміністративне правопорушення, судом вірно не прийнято до уваги, оскільки згідно протоколу та пояснень від 16.09.2022 року вбачається, що працівником поліції однаково було викладено склад адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 щодо висловлювання останнім нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_2 в громадському місці, з якими він ознайомився особисто та підписав.
Порушення процесуальних прав ОСОБА_1 з боку працівників поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів не вбачається.
Дотримання правил, які конкретизованого процесуальним законом щодо апеляційного оскарження рішення місцевого загального суду, не повинно мати зайвий формалізм, а саме спровокувати ситуації умисного ухилення від адміністративної відповідальності за скоєння беззаперечного адміністративного правопорушення. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі є недоведеними, апелянтом не надано суду жодних доказів своєї невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, та не заявлено будь-яких клопотань щодо витребування інформації яка могла б спростувати відомості зазначені в протоколі та поясненнях наданих як працівникам поліції так і суду.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП. Підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 23.11.20022 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                 О.В. Князюк