ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11 січня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 947/37054/21	
Головуючий в 1 інстанції: Огренич І.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,
при секретарі - Вовненко А.В.,
за участю представника апелянта – Лех А.О.,
представника позивача – Янковського Р.Я.

          розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2022 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, - 
ВСТАНОВИЛА:
В листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив скасувати постанову державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) № 002966 від 12 листопада 2021 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 82-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська область) не всебічно, неповно і не об`єктивно розглянуто адміністративну справу, що в свою чергу призвело до незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2022 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Доводами апеляційної скарги зазначено, що відповідно до Санітарно-технічного паспорту ТОВ «Союз», затвердженого 17.04.2017 р. вбачається, назва полігону «Одеське міське звалище твердих побутових відходів «Дальницькі кар`єри»; назва власника – ТОВ «Союз»; п. 10.6 Санітарно-технічного паспорту ТОВ «Союз» - у відповідності з СН «Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів» полігони твердих побутових відходів відноситься до ІІ класу небезпеки, для яких розмір санітарно-захисної зони досягає 500 м. Згідно п. 10 Санітарно-технічного паспорту ТОВ «Союз» - ТОВ «Союз» має проект «Одеське міське звалище «Дальницькі кар`єри», розроблений ТОВ НВП «Дніпрокомунпроект», що складається з 3-х етапів: І етап: «Санірування існуючого звалища і організація дозагрузки полігону»; II етап: «Розширення полігону ТПВ»; III етап: «Будівництво сміттєсортувальної лінії з вузлом переробки». Отже, на думку апелянта, Інспекція правомірно застосувала до спірних відносин Правила експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 01.12.2010 N 435. Під час обстеження території ТПВ «Дальницькі кар`єри» виявлено, що на полігоні здійснено реконструкцію та технічне переоснащення, а саме: при огляді території виявлено заглиблені в тіло звалища металеві вертикальні труби для відводу біогазу, який надходить до станції дегазації TOB «КЛІАР ЕНЕРДЖІ». Технічне переоснащення та реконструкцію звалища здійснено на підставі договору б/н на дегазацію полігону від 01.06.2019 між ТОВ «СОЮЗ» та ТОВ «КЛІАР ЕНЕРДЖІ». Апелянт вказує, що з постанови про накладення адміністративного стягнення №002966 від 12.11.2021 вбачається, що прийняте рішення було винесено на підставі досліджених доказів та пояснень ОСОБА_1 , а тому прийняте у відповідності до ст. 280 КУпАП, адже разом з поясненнями позивача на адресу Інспекції надійшли документи, зокрема, копія звіту №1-ТПВ, що було взято до уваги при винесенні постанови та встановлення факту правопорушення, вчиненого особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Щодо посилання на висновки рішення суду від 18 травня 2021 року по справі №522/13436/20 апелянт зазначає, що обставини у справі №522/13436/20 було встановлено відносно суб`єкта правопорушення - ОСОБА_2 , яка не бере участі у даній справі. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача – адвокат Янковський Р.Я. зазначає, що нормативне обґрунтування Переліку питань містить лише посилання на правові акти, які регулюють діяльність лише полігонів, а саме: Правила експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 01,12.2010 N 435. та Правила експлуатації об`єктів поводження з побутовими відходами, затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України 04.05.2012 № 196. Уніфікована форма Акту та усі Додатки до нього з Переліком питань щодо проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства, взагалі не містять нормативних актів, які регулюють діяльність сміттєзвалищ, а саме: Рекомендацій з удосконалення експлуатації діючих полігонів та звалищ твердих побутових відходів, затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури і житлово-комунального господарства України 10.01.2006 N 5. Представник позивача вказує, що Одеське міське звалище «Дальницькі кар`єри» є звалищем, а не полігоном, як помилково зазначає відповідач, оскільки створене без проекту та не має інженерного устаткування. Вказана позиція підтверджена рішеннями Приморського районного суду м. Одеси по справам №522/13430/20, №522/13436/20, рішенням Київського районного суду м. Одеси №947/37050/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду. Комплексне експертне заключения №453-455 не може слугувати належним та допустимим доказом перетворення звалища на полігон, оскільки ТОВ «Союз» не приступив до реалізації цього проекту. Крім цього, у Комплексному експертному заключенні №453- 455 та санітарно-технічному паспорті зазначене Одеське міське звалище твердих побутових відходів «Дальницькі кар`єри». Таким чином, відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів, що Одеське міське звалище «Дальницькі кар`єри» у 1977 році було створене на підставі проекту та що відбулась реалізація проекту щодо перетворення звалища на полігон. Одеське міське звалище «Дальницькі кар`єри» є звалищем, діяльність якого регулюється «Рекомендаціями з удосконалення експлуатації діючих полігонів та звалищ твердих побутових відходів», затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури і житлово-комунального господарства України 10.01.2006 N5. Представник позивача зазначає, що в апеляційній скарзі відповідач жодним чином не спростував висновки суду першої інстанції про те, що Правила експлуатації об`єктів поводження з побутовими відходами, затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 04.05.2012 № 196 не регулюють експлуатацію сміттєзвалищ, а також висновок суду про те, що згідно посадової інструкції до посадових обов`язків директора ТОВ «Союз» не відноситься ведення первинного обліку.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) за результатами позапланового заходу державного нагляду складено Акт №866 від 01 листопада 2021 року про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів ТОВ «Союз» (код ЄДРПОУ 30586931).
Відносно директора ТОВ «Союз» ОСОБА_1  02 листопада 2021 року складено адміністративний протокол №002966 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого за  ст.82-1 КУпАП.
11 листопада 2021 року на офіційну електронну адресу Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська область) (sw@dei.gov.ua) адвокатом Янковським Р.Я. з використанням кваліфікованого підпису були надісланні письмові пояснення, копія посадової інструкції директора ТОВ «Союз», копія звіту 1-ТПВ та ордер.
Постановою державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу Ведутенко Вікторією Володимирівною №002966 від 12 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого  ст.82-1 КУпАП.
Згідно постанови №002966 від 12 листопада 2021 року ОСОБА_1 допущено не здійснення обліку кількості побутових відходів, що надходять на об`єкт за допомогою автомобільних вагів, що є порушенням п.п.2.3. розділу ІІ Правил затверджених наказом №196, ст.68  Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».
Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого  ст.82-1 КпАП України у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною другою  статті 19 Конституції України  обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Згідно з ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до ст. 82-1 КУпАП  порушення правил ведення первинного обліку та здійснення контролю за операціями поводження з відходами або неподання чи подання звітності щодо утворення, використання, знешкодження та видалення відходів з порушенням встановлених строків, а так само порядку подання такої звітності - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених  статтею 255  цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються  статтями 279-1-279-4  цього Кодексу.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються  статтями 279-1-279-8  цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить  постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.
Постанова повинна містити:
найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;
дату розгляду справи;
відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;
опис обставин, установлених під час розгляду справи;
зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;
прийняте у справі рішення.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах:
1) забезпечення публічної безпеки і порядку;
2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;
3) протидії злочинності;
4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об`єктів, пов`язаних з історико-культурною спадщиною.
Згідно з ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у:
а) порушенні прав громадян на екологічно безпечне навколишнє природне середовище;
б) порушенні норм екологічної безпеки;
в) порушенні вимог законодавства про оцінку впливу на довкілля, у тому числі поданні завідомо неправдивого звіту з оцінки впливу на довкілля чи висновку з оцінки впливу на довкілля;
г) неврахуванні у встановленому порядку результатів оцінки впливу на довкілля та невиконанні екологічних умов, визначених у висновку з оцінки впливу на довкілля;
е) порушенні екологічних вимог при проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції, введенні в дію, експлуатації та ліквідації підприємств, споруд, пересувних засобів та інших об`єктів;
є) допущенні наднормативних, аварійних і залпових викидів і скидів забруднюючих речовин та інших шкідливих впливів на навколишнє природне середовище;
ж) перевищенні лімітів та порушенні інших вимог використання природних ресурсів;
з) самовільному спеціальному використанні природних ресурсів;
і) невжитті заходів щодо попередження та ліквідації екологічних наслідків аварій та іншого шкідливого впливу на навколишнє природне середовище;
ї) невиконанні розпоряджень органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, та вчиненні опору їх представникам;
й) порушенні природоохоронних вимог при зберіганні, транспортуванні, використанні, знешкодженні та захороненні хімічних засобів захисту рослин, мінеральних добрив, токсичних радіоактивних речовин та відходів;
к) невиконанні вимог охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду та інших територій, що підлягають особливій охороні, видів тварин і рослин, занесених до Червоної книги України;
л) відмові від надання своєчасної, повної та достовірної інформації про стан навколишнього природного середовища, а також про джерела забруднення, у приховуванні випадків аварійного забруднення навколишнього природного середовища або фальсифікації відомостей про стан екологічної обстановки чи захворюваності населення;
м) приниженні честі і гідності працівників, які здійснюють контроль в галузі охорони навколишнього природного середовища, посяганні на їх життя і здоров`я;
н) порушенні природоохоронних вимог під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами;
о) порушенні вимог законодавства України при здійсненні стратегічної екологічної оцінки.
Законодавством України може бути встановлено відповідальність і за інші порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.
Незаконно добуті в природі ресурси та виготовлена з них продукція підлягають безоплатному вилученню, а знаряддя правопорушення - конфіскації. Одержані від їх реалізації доходи спрямовуються в Автономної Республіки Крим і місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.
Посадові особи та спеціалісти, винні в порушенні вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, згідно з рішеннями їх органів управління позбавляються премій за основними результатами господарської діяльності повністю або частково.
Порядок позбавлення премій визначається законодавством України.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 04.05.2012 № 196 затверджено  Правила
експлуатації об`єктів поводження з побутовими відходами (далі – Правила № 196).
Відповідно до п. 1.1 розділу І Правил № 196  ці Правила регулюють діяльність з експлуатації об`єктів поводження з побутовими відходами.
Згідно з п. 2.1 розділу ІІ Правил № 196 на об`єкти поводження з побутовими відходами допускається приймати всі види побутових відходів (окрім рідких побутових відходів та небезпечних відходів у складі побутових відходів, у тому числі небезпечних відходів лікувально-профілактичних закладів) з житлових будинків, підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств торгівлі та ресторанного господарства, закладів культури і мистецтва, навчальних та лікувально-профілактичних закладів, інших підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, вуличний та садово-парковий змет і листя.
Відповідно до п. 2.3 розділу ІІ Правил № 196 на території кожного об`єкта поводження з побутовими відходами має бути контрольно-пропускний пункт (далі - КПП), оснащений приладами для здійснення радіометричного контролю побутових відходів, а також встановлено автомобільні ваги для здійснення обліку кількості побутових відходів, що надходять на такий об`єкт.
Наказом Міністерства будівництва, архітектури і житлово-комунального господарства України від 10 січня 2006 р. № 5 затверджено Рекомендації з удосконалення експлуатації діючих полігонів та звалищ твердих побутових відходів (дала – Рекомендації № 5).
Відповідно до п. 1.1 Рекомендацій № 5 ці    Рекомендації    призначені    для    удосконалення 
експлуатації діючих полігонів та звалищ твердих побутових відходів  (ТПВ), незалежно від їх підпорядкованості,  які не мають проектів, роботи на яких виконуються  з  порушенням  технології  захоронення ТПВ, а персонал не забезпечений необхідними санітарно-гігієнічними 
умовами.
Згідно з п. 2.1 Рекомендацій нормальне  функціонування  полігонів  та звалищ ТПВ може бути забезпечене за наявності на них (згідно із ДБН  В.2.4-2-2005) таких об`єктів:
- контрольно-пропускного пункту (КПП);
- навісу для механізмів;
- інвентарного будинку (будівельного вагончика);
- складу пально-мастильних матеріалів;
- пожежних резервуарів;
- резервуару для питної води. 
Відповідно до п. 6.1 Рекомендацій № 5 якщо планується експлуатація звалища ТПВ на перспективу, то першочерговим  завданням  є  перетворення  звалища  на  полігон згідно з проектом і  його  інженерне  забезпечення  устаткуванням, машинами і  механізмами,  а  також  створення  комфортних  мов для виробничого персоналу.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з протоколу №002966 від 02 листопада 2021 року про адміністративне правопорушення та постанови №002966 від 12 листопада 2021 року неможливо встановити, що це за Правила, затверджені наказом №196, оскільки не зазначено ні дати, ні місяця, ні року та назви органу, який їх затвердив.
З відзиву на позовну заяву та апеляційної скарги вбачається, що це Правила експлуатації об`єктів поводження з побутовими відходами, затверджені Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства 04.05.2012 № 196.
При цьому зазначені Правила не регулюють експлуатацію сміттєзвалищ.
Одеське міське звалище «Дальницькі кар`єри» було створене у 1977 році без проекту та не має сміттєпереробного заводу, тому вірним є висновок суду першої інстанції, що до спірних відносин застосовуються «Рекомендації з удосконалення експлуатації діючих полігонів та звалищ твердих побутових відходів», затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури і житлово-комунального господарства України від 10 січня 2006 р. № 5.
Вищезазначені Рекомендації не містять обов`язку суб`єкта господарювання щодо наявності вагів.
Згідно посадової інструкції до посадових обов`язків директора ТОВ «Союз» не відноситься ведення первинного обліку, а отже твердження, що ОСОБА_1 не здійснюється облік кількості побутових відходів, що надходять на об`єкт за допомогою автомобільних вагів, є помилковим.
Колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів того, що Одеське міське звалище «Дальницькі кар`єри» створене на підставі проекту або відбулась реалізація його перетворення на полігон згідно з проектом і його інженерне забезпечення устаткуванням, машинами і механізмами, у відповідності до п.6.1. «Рекомендацій з удосконалення експлуатації діючих полігонів та звалищ твердих побутових відходів», затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури і житлово-комунального господарства України від 10 січня 2006 р. № 5.
Крім того, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2021 року по справі №522/13436/20 було встановлено, що Одеське міське звалище «Дальницькі кар`єри» не є полігоном.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частини друга статті 77 КАС України).
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Київського районного суду м. Одеси ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) – залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2022 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя:                                                                                        О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                           А.В. Бойко 

Суддя:                                                                                                           А.Г. Федусик