ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" січня 2023 р.           Справа№ 910/21280/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кропивної Л.В.
суддів:            Гаврилюка  О.М. 
          Пономаренка  Є.Ю. 
 
за участю секретаря судового засідання: Зорі В.С.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засіадння

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
на ухвалу   Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 
у справі № 910/21280/21 (суддя - Плотницька Н.Б.) 

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
до 1. ОСОБА_1  
2. ОСОБА_2 
3. ОСОБА_3 
4. ОСОБА_4 
5. ОСОБА_5 
6. ОСОБА_6 
7. ОСОБА_7 
8. ОСОБА_8 
про стягнення 22861522608,37 грн,-

В С Т А Н О В И В:
1.          Короткий зміст позовних вимог
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до 1. ОСОБА_1 , 2. ОСОБА_2 , 3. ОСОБА_3 , 4. ОСОБА_4 , 5. ОСОБА_5 , 6. ОСОБА_6 , 7. ОСОБА_7 , 8. ОСОБА_8 про стягнення 22861522608,37 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що протиправні дії та прийняті  керівництвом та власником Акціонерного товариства "Дельта банк", членами комітету банку рішення призвели до погіршення фінансового становища Банку, внаслідок чого   настала неспроможність Банку відповідати за вимогами кредиторів, у зв`язку з чим з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів Акціонерного товариства "Дельта банк" та його кредиторів, засновуючись на положеннях статті статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» позивач просив стягнути солідарно з відповідачів      завдану ними шкоду у заявленому розмірі. 
2. Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 у справі № 910/21280/21 позов Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишено  без розгляду з посиланням  на    пункт  8 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.
Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції обґрунтував свій  висновок  тим, що заявлені позовні вимоги мають різні підстави виникнення та різні кола фактичних обставин спору та доказів, оцінка яких суттєво утруднить вирішення спору, а сумісний розгляд в межах однієї справи перешкоджатиме з`ясуванню дійсних прав і взаємовідносин сторін і не дозволить розглянути спір у визначені процесуальним законом строки.  
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з висновками та мотивами, викладеними в ухвалі Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 у справі № 910/21280/21, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуваний ним процесуальний документ як незаконний з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована допущеними порушеннями судом першої інстанції   норм процесуального та матеріального права, а також неврахування ним правових   висновків Верховного Суду, викладених у даній категорії справ за подібних правовідносин.  
У цьому зв`язку скаржник звертав увагу на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений нею в п. 7.77. постанови від 25.05.2021 року по справі №910/11027/18, відповідно з яким позовні вимоги до пов`язаних з банком осіб, які є посадовими особами органів управління банку, подані Фондом відповідно до  статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», мають розглядатись разом у межах однієї справи. 
Заявник також вказував на відсутність в ухвалі мотивів, якими місцевий господарський суд керувався, зазначаючи про складність сумісного дослідження і правової  оцінки прийнятих відповідачами управлінських рішень  .
4. Судом апеляційної інстанцій установлено 
Залишаючи без розгляду поданий Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позов до солідарних відповідачів, суд першої інстанції послався на пункт 8 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України. 
Утім, на переконання колегії суддів, згадана норма процесуального права могла  бути застосована лише при одночасній наявності трьох умов : 
-судом відкрито провадження у справі за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях  162,  164,  172,  173  цього  Кодексу ; 
-згадані недоліки застережені судом в ухвалі про відкриття провадження та установлено позивачу строк для їх усунення;
- позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.
Поряд з цим колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про порушення  позивачем правил об`єднання позовних вимог в одній позовній заяві хибним, з огляду на таке.   
Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який є одночасно способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.
Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача.
Поняття доказів  наведено у статті 73  ГПК України, за змістом якої доказами є  будь-які встановлені письмовими, речовими і електронними засобами, висновками експертів та показами свідків дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що підставою солідарної відповідальності є спільне спричинення шкоди потерпілому особами, чия діяльність  або бездіяльність є результатом здійснення ними суб`єктивних прав усупереч їх   призначенню.  
У правовідносинах між посадовими особами та юридичною особою та у  правовідносинах між юридичною. особою та пов`язаними із нею особами такі права та обов`язки визначаються законом, статутними документами, внутрішніми положеннями,   посадовими інструкціями, контрактами тощо.
             В силу ч. 1 статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога   виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.    
Отже, солідарний обов`язок передбачає множинність боржників, яким може бути  одночасно пред`явлена вимога .
Солідарну відповідальність посадових осіб органів управління акціонерним   товариством за неналежне виконання ними своїх зобов`язань (бездіяльність) установлює, зокрема, стаття 63 Закону України «Про акціонерні товариства», а учасників банку,   власників істотної участі та пов`язаних з банком осіб, дії або бездіяльність яких призвели до завдання банку шкоди з їх вини,  - стаття 58 Закону України "Про банки і банківську діяльність"  
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.05.2021 у справі № 910/11027/18, яка була чинною на момент прийняття оскаржуваного рішення, при застосуванні  статті 58 Закону України "Про банки і банківську діяльність"  сформулювала    правовий висновок, який не був врахований судом першої інстанції, такого змісту:  «позовні вимоги до пов`язаних з банком осіб, які є посадовими особами органів управління банку, подані Фондом гарантування вкладів фізичних осіб  відповідно до  статті 58 Закону України "Про банки і банківську діяльність", мають розглядатися разом у межах однієї справи. Адже у випадку завдання шкоди банку діями його посадових осіб, внаслідок чого настала неплатоспроможність банку, які несуть солідарну відповідальність перед банком як члени органу (органів) управління, повний склад правопорушення можна встановити лише шляхом системного аналізу всієї сукупності дій чи бездіяльності посадових осіб, у тому числі дослідження проведених банківських операцій та їх вплив на фінансове становище банку в цілому. Операції банку та їх наслідки для його платоспроможності не можна розглядати окремо».
Аналогічні висновки  були  також  викладені в постановах Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 910/12955/20, від 28.07.2021 у справі № 910/682/20, від 05.08.2021 у справі № 910/19584/20, від 20.09.2022 у справі № 903/43/22.
Таким чином, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не допустив порушення     правил об`єднання позовних вимог, а тому залишення його позову без розгляду на підставі пункту 8 частини 1  статті 226 Господарського процесуального кодексу України,     суперечить нормам процесуального законодавства і обмежує позивача у доступі до правосуддя.
Доводи представників відповідача з приводу того, що позивач раніше звертався з такими вимогами до суду, на що вказує ідентичний розрахунок ціни позову, і не виконав вимог суду, не мають окремого юридичного значення, оскільки ідентичність позову не визначається лише схожістю розрахунку. До того ж апеляційний суд при розгляді апеляційної скарги переглядає законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги щодо невірного застосування судом першої інстанціїп. 8 ч. 1 ст. 226 ГПК України при залишення  за  без розгляду поданого позову.   
За вказаних обставин апеляційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб  підлягає задоволенню, а оскаржуваний ним процесуальний акт - скасуванню із направленням позовних матеріалів до суду першої інстанції.  
Відповідно до п. 2, ч. 1,  ст. 275 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно з ч. 1,  ст. 277 Господарського процесуального кодексу України  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом порушені норми процесуального права, а відтак апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а ухвала місцевого суду - скасуванню.
Судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу місцевим господарським судом відповідно до  ст. 129 ГПК України  за результатами подальшого розгляду справи.
Керуючись ст.ст.  253-255,  269-271,  275,  277,  281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:
1.   Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 року у справі №910/21280/21 задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 року у справі №910/21280/21 скасувати.
3. Матеріали справи №910/21280/21 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.
          Повний текст постанови складено 24.01.2023 року.

Головуючий суддя                                                            Л.В. Кропивна 

Судді                                                                                О.М. Гаврилюк

                                                                                Є.Ю. Пономаренко