ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2461/23 Справа № 2-317/11 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сорока О.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 рокуколегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
                       головуючого - судді Демченко Е.Л.
                       суддів – Барильської А.П., Куценко Т.Р.
                       при секретарі – Кругман А.М. 

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2022 року по справі за заявою боржника ОСОБА_1 , стягувач публічне акціонерне товариство акціонерний банк “Укргазбанк”, заінтересована особа — приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, - 

в с т а н о в и л а:
       
       У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Заява мотивована тим, що приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. відкрила виконавче провадження 03 вересня 2021 року помилково, оскільки на час пред`явлення виконавчого листа, виданого 25 липня 2011 року, до виконання, сплинув строк визначений законодавством. 
       Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2022 року та постановлення нової ухвали про задоволення його заяви, посилаючись на те, що ухвала постановлена з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що наявні правові підстави для задоволення заяви. Стягувач пропустив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, що є підставою для задоволення його заяви. 
       Відзив на апеляційну скаргу надано не було. 
       Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.
       Відмовляючи у задоволенні заяви  ОСОБА_1  суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист містить відмітку про його повернення Новомосковським міськрайонним відділом ДВС 28 грудня 2018 року на підставі п.2 ч.3 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.191). Відповідно до положень статті 37 Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час повернення виконавчого листа ПАТ АБ «Укргазбанк») виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. З аналізу зазначених статей вбачається, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа на підставі заяви не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №727/1256/16-ц від 26 червня 2018 року.
       Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним. 
       З матеріалів даної справи вбачається, що заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2011 року по справі №2-317/11 із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто солідарно на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №270/ф/6 від 09 листопада 2007 року у розмірі 68 253,54 доларів США, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 26 212,33 грн. та судові витрати у розмірі 1 950 грн. (т.1 а.с.114-116)
       Рішення набрало законної сили 21 березня 2011 року, виконавчі листи видані 25 липня 2011 року та отримані стягувачем під розписку 05 серпня 2011 року (т.1 а.с.122).
       Згідно змісту вказаного виконавчого документу, строк пред`явлення його до виконання становить один рік.
       30 січня 2018 року державний виконавець Новомосковського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області звертався до суду з поданням про видачу дубліката виконавчого листа, яким стягнуто заборгованість з ОСОБА_2 (т.1 а.с.140)
       06 лютого 2018 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за поданням Новомосковського міськрайонного відділу ДВС було прийнято рішення про видачу дублікату виконавчого листа, в зв`язку з його втратою (т.1 а.с.145-146).
       03 вересня 2021 року приватним виконавецем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-317/11, що був виданий Новомосковським міськрайонним судом 25 липня 2011 року, у відповідності до постанови боржником значиться ОСОБА_1 (т.1 а.с.192).
       Відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
       Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
       Відповідно до змісту вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
       При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.
       Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
       Колегія суддів наголошує на тому, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: – видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); – коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; – видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; – помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; – видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; – пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
       Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
       У постанові від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11 (провадження №61-45337св18) Верховний Суд вказав, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
       Отже, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.
       Суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 наголошує на тому, що відмітка у виконавчому листі про його повернення датована 28 грудням 2013 року, стягувач ПАТ “Укргазбанк” наголошує на тому, що вказана дата 28 грудня 2018 року. 
       Колегія суддів позбавлена можливості встановити яка дата вказана у спірному виконавчому листі через його погану якість.         
       Відповідна постанова державного виконавця, якою було повернуто виконавчий лист, у матеріалах також справи відсутня. 
       Вирішення питання щодо заяви  ОСОБА_1  відбулось без з`ясування та оцінки усіх обставин.
       Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Згідно п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
       Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
       Під час нового розгляду справи місцевому суду слід дотриматися порядку щодо виклику стягувача, боржника, заслухати доводи учасників справи, дослідити матеріали справи та відповідна докази, і в залежності від встановленого вирішити питання по суті.
       Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 
п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково. 

       Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2022 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.  

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

               Головуючий:                                        Демченко Е.Л.

               Судді:         Барильська А.П.         

Куценко Т.Р.