ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 грудня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/3313/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Прокопчук Т.С. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Шлай А.В.,     
           розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу      Управління соціального захисту населення   Запорізької міської ради по Дніпровському району
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року  (головуючий суддя: Новікова І.В.) по адміністративній справі № 280/3313/22, розглянутої у спрощеному провадженні 
за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 
                                    
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 23.05.2022 року звернувся до суду з позовом до відповідача Управління праці та соціального захисту населення  Запорізької міської ради по Дніпровському району (далі УПСЗН  ЗМР по Дніпровському району), в якому просить   визнати протиправними дії відповідача щодо виплати йому суми разової грошової разової допомоги за 2021 рік, яка виплачується щорічно до 05 травня учасникам бойових дій, у розмірі меншому, ніж 5 мінімальних пенсій за віком; стягнути з відповідача на його користь   недораховану щорічну разову грошову допомогу до 05 травня у 2021 році у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням фактично виплаченої суми, а саме 7354,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем його прав щодо  отримання недоплаченої грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за  2021 рік.  
У відзиві на позов відповідач УПСЗН  ЗМР по Дніпровському району зазначає про безпідставність заявлених позивачем вимог та просить в позові відмовити.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.08. 2022 року позовні вимоги задоволено частково, визнані протиправними дії відповідача, зобов`язано УПСЗН ЗМР по Дніпровському району нарахувати та виплатити    ОСОБА_1 як учаснику бойових дій недоплачену суму разової допомоги до 05 травня за 2021 рік у розмірі  5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми. На користь позивача  за рахунок бюджетних асигнувань відповідача стягнуті витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн.  В іншій частині позовних вимог відмовлено
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, УПСЗН ЗМР по Дніпровському району   подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду та  відмовити в задоволенні позовних вимог через порушення судом норм матеріального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на  постанову   Кабінету Міністрів України №325 від 08.04.2021 року "Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"  , якою встановлені розмірі та порядок виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій та іншим категоріям осіб. Відповідач здійснює функцію виплати тих сум, які надійшли на його рахунок, тому змінювати, зменшувати або збільшувати розмір цієї виплати відповідач не має законних підстав.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами  ст. 242 КАС України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Перевірка рішення суду судом апеляційної інстанції здійснюється в межах доводів апеляційної скарги відповідача, як це передбачено  статтею 308 КАС України.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має статус  учасника бойових дій,  що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 28.02.2011 року, перебуває на обліку в УПСЗН ЗМР по Дніпровському району. У 2021 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня здійснювалась позивачу з урахуванням постанови КМ України від 08.04.2021 № 325 у розмірі 1491,00 грн. 
Зазначені дії відповідача оскаржені позивачем в судовому порядку.
Задовольняючи   позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем УПСЗН ЗМР по Дніпровському району протиправно не виплачено позивачу щорічну грошову допомогу до 5 травня 2021 року в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, передбаченому  ст. 12  Закону  України  «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII (далі  Закону №3551).
Суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин, які врегульовані  приписами Закону №3551. 
Пільги часникам бойових дій встановлені ст. 12 вказаного Закону №3551-XII, відповідно до ч. 5 якої (в редакції Закону України від 25.12.1998 №367-XIV «Про внесення змін до Закону №3551») щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.
Як визначено ст. 17 Закону №3551, фінансування витрат, пов`язаних з введенням його в дію, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.
Підпунктом "б" пп. 1 п. 20 розд. II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України від 28.12.2007 №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності 01 січня 2008 року) ч. 5 ст. 12 Закону №3551-XII викладено у новій редакції, за змістом якої разова грошова допомога учасникам бойових дій до 5 травня виплачується щорічно у розмірі, який визначається КМ України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 вказані зміни визнані неконституційними.
Протягом 2012-2014 років на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення ст. 12 Закону № 3551-XII застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених КМ України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Поряд із цим, законодавцем правовідносини щодо нарахування, виплати та розмірів одноразової грошової допомоги до 5 травня були з 01.01.2015 року також врегульовані п. 26 розділу VI Бюджетного кодексу України.
Згідно із пп. 5 п. 63 розд. І Закону України від 28.12.2014 № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» розд. VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України доповнено п. 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених КМ України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Тобто, КМ України були делеговані повноваження встановлювати зокрема розмір разової грошової допомоги до 5 травня.
На реалізацію приписів цієї норми закону, КМ України кожного бюджетного року приймалися відповідні постанови, зокрема, 08.04.2021 року прийнято постанову  №325 "Деякі питання виплати у 2021 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про жертви нацистських переслідувань" та Законом №3551, де передбачено, що учасникам бойових дій у 2021 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом №3551, проводиться у розмірі 1491,00 грн.
Водночас, Конституційний Суд України рішенням від 27.02.2020 року № 3-р/2-2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення п. 26 розд. VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМ України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Конституційний Суд України у п. 2.2 мотивувальної частини вказаного рішення, посилаючись на положення свого рішення від 22.05.2008 №10-рп/2008, дійшов висновку про те, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України. 
Відповідно до ч. 2  ст.152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Таким чином, з 27.02.2020 року у позивача виникло право на соціальне забезпечення у редакції Закону №3551  від 25.12.1998 за  №367-ХІV, яка передбачала розмір разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 5 пенсій за віком, але відповідачем  позивачу   виплачено кошти в сумі 1491,00 грн., що не відповідає приписам  Закону № 3551. 
Під час ухвалення судового рішення у даній справі суд першої інстанції правомірно врахував правові висновки Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, які викладені в судових рішеннях по зразковій справі №440/2722/20.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Викладене свідчить, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 12, 315,  316,  321,  322,  325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району -   залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року по адміністративній справі № 280/3313/22 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати винесення і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно   пункту 2 частини 5 статті  328  КАС України.    

Головуючий - суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай