Ухвала
 
07 березня 2023 року 
м. Київ
 
справа № 725/2585/21
провадження № 61-2958ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В., 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 жовтня 2022 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 02 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії,
 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» (далі - АТ «Чернівцігаз») про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії.
Позов обґрунтовано тим, що 14 лютого 2017 року працівники АТ «Чернівцігаз» проводили демонтаж лічильника газу для повірки за адресою: АДРЕСА_1 , яким користувалась споживач ОСОБА_1 . Будь-яких претензій щодо зовнішнього вигляду лічильника чи пломби у працівників АТ «Чернівцігаз» не було.
Зазначала, що на період зняття лічильника газу на періодичну повірку, лічильник газу з обмінного фонду не встановлювався. На наступний день її попередили, що на неї склали акт про порушення № 78/70, який датований 14 лютого 2017 року, оскільки є підозри втручання у його роботу.
27 лютого 2017 року Комісія Оператора ГРМ (АТ «Чернівцігаз») з розгляду актів про порушення пред`явила їй платіжний розрахунок від 27 лютого 2017 року необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу на суму 15 643,44 грн.
При розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу Оператор ГРМ виходив із того, що опалювальна площа складає - 143,2 кв. м, кількість прописаних осіб - 9 чоловік.
Стверджувала, що 12 грудня 2017 року житловий будинок з господарським спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 був відключений від газопостачання шляхом відрізання газового вводу.
За період з 01 вересня 2017 року до 31 грудня 2017 року позивачці як побутовому споживачу розподілено об`єм природного газу постачальником ТОВ «Чернівцігаз Збут» в наступній кількості: у вересні 2017 року - 1 899,70 м куб.; у жовтні 2017 року - 1 899,70 м куб.; у листопаді 2017 року - 1 899,70 м куб.; у грудні 2017 року - 731,29 м куб. В сукупності об`єм природнього газу, який на думку відповідачів поставлено споживачці ОСОБА_1 з 01 вересня до 12 грудня 2017 року становить 6 428,29 м куб. Однак, даний об`єм природнього газу не відповідає обсягу споживання природного газу за аналогічний період попередніх років.
ОСОБА_1 просила зобов`язати АТ «Чернівцігаз» здійснити перерахунок об`ємів природного газу поставленого побутовому споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , його постачальником ТОВ «Чернівцігаз Збут» та розподіленого АТ «Чернівцігаз» як Оператором ГРМ побутовому споживачу, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ за період з 01 вересня 2017 року до 12 грудня 2017 року (включно) за середньодобовими (для неповної доби за середньогодинними) значеннями за попередні три аналогічних періоди споживання природнього газу.
Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 26 жовтня 2022 року,  залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 02 лютого 2023 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
У лютому 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 26 жовтня 2022 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 02 лютого 2023 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двісті п`ятдесят  розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено у розмірі з 01 січня 2023 року (на час подання касаційної скарги) - 2 684,00 грн.
 
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом за захистом порушеного права як побутовий споживач природного газу, ціна позову у справі складає 15 643,44 грн, що станом на 01 січня 2023 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 250 = 671 000,00 грн).
 
Отже, зазначена справа на підставі вимог закону відноситься до малозначних і окремого визнання її такою не потребує.
 
При цьому, згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.
 
Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.
 
Посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить. 
 
Посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження не заслуговують на увагу, оскільки з указаних підстав підлягають оскарженню рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, зокрема у малозначних справах. Тобто такі доводи є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.
 
Верховний Суд зауважує, що обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах.
 
Верховний Суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), який вказував, що умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
 
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 жовтня 2022 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 02 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков       С. О. Погрібний        О. В. Ступак