УХВАЛА

22 березня 2023 року 
м. Київ

справа №640/23376/19
адміністративне провадження № К/990/7498/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,
суддів-      Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.
перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2022 року
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2023 року
у справі №640/23376/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1    звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Генеральної прокуратури України, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора України від 30 жовтня 2019 року №1318ц про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України з 01 листопада 2019 року;
- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України з 02 листопада 2019 року;
- стягнути з Генеральної прокуратури України на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 02 листопада 2019 року і до моменту фактичного поновлення на роботі;
- стягнути з Генеральної прокуратури України на користь позивача компенсацію моральної шкоди спричиненої незаконним звільненням у розмірі 100 000,00грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 30 жовтня 2019 року №1318ц про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України з 01 листопада 2019 року;
- поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України з 02 листопада 2019 року;
- стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 листопада 2019 року по 19 вересня 2022 року у розмірі 1 396 045,50грн.;
- стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 5000,00 грн. відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України з 02 листопада 2019 року та стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 40 437,18 грн.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2023 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2022 року скасовано в частині стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень) відшкодування моральної шкоди.
Прийнято у вказаній частині нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення моральної шкоди - відмовлено.
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2022 року - залишено без змін.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Офісом Генерального прокурора подано до Верховного Суду касаційну скаргу.
Заявник, посилаючись на положення пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України   та необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, на який послався суд апеляційної інстанції, просить скасувати оскаржувані судові рішення та відмовити в позові.
Предметом спору цій справі, зокрема, є правомірність звільнення позивача на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону № 1697-VII з посади слідчого прокуратури, у зв`язку з неподанням ним заяви про переведення на посаду в Офіс Генерального прокурора та про намір пройти атестацію. 
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
За приписами пункту 6 частини першої   статті 333 КАС України   суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій   статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій застосували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 21 липня 2022 року по справі №640/22657/19 та від 11 серпня 2022 року по справі №640/25355/19, в яких Суд указав, що норма пункту 7 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, яка була чинною   станом на час виникнення спірних правовідносин, стосувалася слідчих органів прокуратури і передбачала можливість їх переведення на посаду прокурора у реформованих органах прокуратури за умови успішного проходження ними атестації, не означала застосування до таких осіб усіх професійних процедур, обов`язкових для посади прокурора, а також можливість звільнення їх з посад слідчих в разі непроходження або неуспішного проходження атестації для зайняття посади прокурора.
При цьому, приписи статті 38 Закону №1697-VII встановлюють правила переведення прокурорів з одного органу прокуратури до іншого, проте не передбачають переведення на посаду прокурора інших осіб, які не мають такого статусу.
Позивач, обіймаючи посаду слідчого, не виконував повноваження прокурора, та не міг бути звільнений на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру".
У касаційній скарзі заявник зазначає про необхідність відступлення від такого висновку Верховного Суду, який застосований судами попередніх інстанцій у цій справі, внаслідок неврахування, на думку скаржника, Верховним Судом законодавчих норм та особливостей регулювання статусу слідчих прокуратури, з огляду на наявні законодавчі прогалини та особливості реформування органів прокуратури шляхом їх правового перезавантаження.
При цьому слід зазначити, що відступ - це інший підхід до застосування тієї ж норми права у подібних правовідносинах, щодо якої такий висновок сформовано.
Крім того, необхідність відступу від висновку, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду має виникати з певних визначених об`єктивних причин і такі причини повинні бути чітко визначені та аргументовані скаржником при посиланні на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України.
Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду можуть бути, зокрема, зміна законодавства; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, необхідність забезпечити єдність судової практики у застосуванні норм права тощо.
Також причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, помилковість тощо).
Враховуючи, що скаржником не обґрунтовано необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України. Натомість, судами попередніх інстанцій справу вирішено з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постановах №640/22657/19 та №640/25355/19, які відповідають усталеній практиці Верховного Суду у зазначеній категорії спорів та вирішують зазначену проблематику.
Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та      незгоди з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі - відмовити.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                В. Е. Мацедонська
Судді:                                                                                                    Н. А. Данилевич
                                                                                                    Н. В. Шевцова